ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 листопада 2020 року           справа №200/2013/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

 Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Помалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року (повне судове рішення складено 17 липня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/2013/20-а (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» до Головного управління ДПС у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» (далі – ТОВ «ШУ «Донбас», платник податків) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі – ГУ ДПС у Донецькій області, податковий орган) про зобов`язання вчинити дії щодо внесення змін до інтегрованої картки платника податків.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача застосування пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України (далі – ПК України) як підстави нарахування пені, є незаконним, тому що податкове зобов`язання було визначено платником податку самостійно у податковій декларації за 1 квартал 2017 року (реєстраційний номер документу 9067920660). Податкове зобов`язання у цій декларації було визначено у розмірі 1 629 504,19 грн., проте з урахуванням переплати в сумі 40 045,67 грн., грошове зобов`язання мало становити 1 589 458,52 грн. Отже, застосування у розрахунку пені 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, на думку позивача, є незаконним та таким, що не відповідає вимогам пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України. Позивач також не згоден й зі строками нарахування пені. 
З огляду на наведене, позивач просив суд зобов`язати ГУ ДПС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ТОВ «ШУ «Донбас» за платежем плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (код 851303010000) шляхом виключення нарахованої пені у сумі 284 652,25 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт вважає, що місцевим судом не надано правильної оцінки тому, що податковим органом пеня нарахована без врахування «правила 90 днів», що прямо передбачено нормами ПК України, доводи податкового органу, що граничний строк сплати податкового зобов`язання за податковою деларацією за 1 квартал 2017 року є 19.05.2017 є безпідставними та такими, що не відповідають п. 257.5 ст. 257 ПК України та висновкам Верховного Суду, висловленим у постанові від 14.03.2018 у справі № 820/1867/17.
Крім того, на думку платника податків, відображення в інтегрованій картці платника нарахування пені з 18.08.2017 на «Розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, додаток 1 № 9067920702 від 18.04.2017», тоді як податкового розрахунку чи податкової декларації за таким номером позивачем не надсилась, також свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача до апеляційного суду не прибув. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
При перегляді розрахунків з бюджетом в електронному кабінеті платнику податку ТОВ «ШУ «ДОНБАС» за платежем плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (код 851303010000) позивачем було виявлено, що станом на 19.02.2020 податковим органом нараховано пені у розмірі 284 652,25 грн.
За даними інформаційних систем ДПС встановлено, що 18.04.2017 з електронної адреси платника о 12:39:37 доставлено до Центрального рівня ДПС України податкову декларацію з рентної плати за 1 квартал 2017 року та Додаток 1 – розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2017 року, про що було повідомлено платника квитанціями за № 1. О 12:44:17 на електронну адресу платника було направлено квитанцію № 2 з повідомленням про обробку та прийняття податкової декларації з реєстраційним номером № 9067920660, а також квитанцію № 2 до Додатку 1 з реєстраційним номером головного документа, тобто декларації. Реєстраційний номер № 967920702 є внутрішнім номером Додатку 1.   
В інтегрованій картці ТОВ «ШУ «ДОНБАС» нараховані до сплати самостійно задекларовані податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами в сумі 1 629 504,19 грн., згідно Додатку № 1 (реєстр. № 9067920702 від 18.04.2017) до декларації з рентної плати за 1 квартал 2017 року (реєстр. № 9067920660 від 18.04.2017).
Станом на 19 травня 2017 року в інтегрованій картці з рентної плати платника (код платежу 13030100) нараховано за 1 квартал 2017 року – 1 629 504,19 грн. З урахуванням наявної в ІКП переплати в розмірі 40 045,67 грн. підлягає внесенню до бюджету плата за надра в сумі 1 589 458,52 грн. (1 629 504,19 грн. – 40 045,67 грн.). Дана сума своєчасно до бюджету не внесена, внаслідок чого виникла заборгованість, яка почала погашатись з 16.07.2018.
Граничний строк сплати податкового зобов`язання за податковою декларацією за 1 квартал 2017 року є 19 травня 2017 року.
Станом на 11 березня 2020 року в ІКП платника з рентної плати за користування надрами обліковується заборгованість в сумі 870 620,89 грн. в т.ч. пеня – 284 851,26 грн., яка нарахована за несвоєчасну сплату рентної плати за надра за 1 квартал 2017 року за період з 18.08.2017 по 14.02.2020.
Спірним питання даної справи є нарахування пені ТОВ «ШУ «ДОНБАС» за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення у сумі 284 652,25 грн.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п.49.3 ст.49 ПК України).
Відповідно до п.49.8 ст.49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу.
Форма податкової декларації з рентної плати (далі – декларація) затверджена наказом Міністерства фінансів України від 17.08.2015 № 719 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 07.11.2016 № 927), із змінами та доповненнями.
Невід`ємною частиною декларації є додатки. Відповідний тип додатка забезпечує обчислення податкового зобов`язання за відповідним видом об`єкта оподаткування. Зокрема, розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюється у Додатку 1 до декларації (далі - Додаток 1).
Таким чином, основна декларація та додатки до неї є єдиним, нерозривним і цілісним документом звітності, в якому проставляється, згідно алгоритмів обробки податкової звітності реєстраційний номер головного документа. В цьому випадку, це реєстраційний номер податкової декларації з рентної плати.
Згідно із пп. «в» п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (далі – ЕЦП).
Відповідно до розділу III Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233 (яка є дійсною на час подання декларації), платнику податків надсилаються квитанції:
перша квитанція, що є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до контролюючого органу засобами телекомунікаційного зв`язку. Ця квитанція надсилається контролюючими органами на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;
підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних контролюючого органу є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.
Реєстраційним номером пакету документів звітності платника, що складається з податкової декларації з рентної плати за 1 квартал 2017 року та Додатку 1 до неї, є номер головного документа, а саме № 9067920660. Прийняття цієї декларації без зауважень та помилок свідчить про те, що вона прийнята органами ДПС у повному обсязі разом із додатками.
Оперативний облік податків і зборів до бюджету здійснюється органами ДПС в інформаційній системі органів ДПС, що визначено підпунктом 3 розділу I Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 (далі - Порядок № 422).
Згідно з п. 1 ч. 1 розділу 2 Порядку № 422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються в ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Отже, як вже було зазначено вище, в строки, встановлені законом, в інтегрованій картці платника ТОВ «ШУ «ДОНБАС» нараховані до сплати самостійно задекларовані податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами в сумі 1 629 504,19 грн., згідно Додатку № 1 (реєстр. № 9067920702 від 18.04.2017) до декларації з рентної плати за 1 квартал 2017 року (реєстр. № 9067920660 від 18.04.2017.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п. 36.1 ст. 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку, як передбачено п.38.1 ст.38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.257.1 і п.257.5 ст.257 ПК України, платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, передбачена фінансова відповідальність.
Сума заборгованості перед бюджетом своєчасно позивачем не внесена, внаслідок чого виникла заборгованість, яка почала погашатись з 16.07.2018.
Згідно з п.111.2 ст.111 ПК України, фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з Податковим кодексом України та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Порядок нарахування пені визначено ст. 129 ПК України.
Відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України – нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Відповідно до п.129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного пп.129.1.3 п.129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Вказана норма не містить застережень щодо порядку сплати податку у випадку, якщо останній день строку його сплати припадає на вихідний або святковий день.
Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.
Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно
Зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.(п.32.1 ст.32 ПК України)
Відповідно до ст. 32 ПК України, зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.
Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки;
Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.
При цьому окремої норми щодо перенесення граничного терміну сплати податкового зобов`язання не передбачено.
Отже, норми ПК України не передбачають перенесення граничних термінів сплати податків і зборів, якщо останній день строку їх сплати припадає на вихідний або святковий день, а також у зв`язку з перенесенням термінів подання податкових декларацій.
Тому податкові зобов`язання необхідно сплатити напередодні встановленого граничного терміну.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що граничний строк сплати податкового зобов`язання за податковою декларацією за 1 квартал 2017 року – є 19.05.2017.
Згідно абзацу другому пункту 4 глави 2 розділу III Порядку № 422, розрахунок пені та проведення відповідних операцій щодо нарахування пені в інтегрованій картці платника (ІКП) здійснюється автоматично. Пеня нараховується засобами програмного забезпечення ІТС «Податковий блок».
В той же час, факт несвоєчасної сплати податкового зобов`язання позивачем не заперечується.
Слід зазначити, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного пп.129.1.3 п.129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності те без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Як вже судом було зазначено раніше, граничний строк сплати податкового зобов`язання за податковою декларацією за 1 квартал 2017 року – є 19.05.2017 + 90 календарних днів – 17.08.2017. Отже, початок нарахування пені – 18.08.2017.
Так, в ІПК відображено, що пеня нарахована «на борг мин.р (п.п.129.1.1 ст.129 Податкового кодексу України)», що є загальним відображенням нарахування пені, але відповідно до вищезазначеного порядку пеня розраховується автоматично відповідно до ст. 129 ПК України, що виключає помилки.
З розрахунку, який наданий відповідачем, вбачається, що пеня починає нараховується на 91 календарний день, що відповідає вимогам пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України.
Як вбачається з вищевказаного розрахунку: залишок несплаченої пені позивачем станом на 31.12.2018 – 77 781,79 грн., станом на 31.12.2019 – 284 631,55 грн., залишок несплаченої пені станом на 20.02.2020 – 284 652,25 грн.
Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності з 23 травня 2020 року, п. 57.1 ст. 57 ПК України доповнено абзацом тринадцятим такого змісту: «якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем».
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України та Порядок № 422 не містив застережень щодо строку сплати податку у разі якщо останній день строку його сплати припадає на вихідний або святковий день. Тобто, платник податків зобов`язаний був самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарний днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку подання податкової декларації (без урахування перенесення термінів у зв`язку з вихідними чи святковими днями).
Оскільки, як вже було наголошено судом, розрахунок пені відбувається автоматично, то внесення змін контролюючим органом в ІКП платника щодо граничного терміну сплати суперечило діючому на момент виникнення спірних правовідносин податковому законодавству.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
В рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 зазначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вона настали або мали місце.
Щодо посилання апелянта на правову позицію, висловлену у постанові від 14.03.2018 у справі № 820/1867/17.
Так, у цій справі Верховним Судом надавалась оцінка своєчасності сплати транспортного податку, для якого передбачено окремий (спеціальний) порядок справляння, який не обмежений строком від граничної дати подання декларації та наявності підстав для перенесення термінів сплати податку у зв`язку із вихідними або святковими днями, яке застосовується стосовно подання податкових декларацій.
Верховний Суд зазначив: «підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 ПК України, транспортний податок сплачується, зокрема юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.
Вказана норма не містить застережень щодо порядку сплати податку у випадку, якщо останній день строку його сплати припадає на вихідний або святковий день.
Натомість, таке правило передбачено для податкових декларацій, зокрема згідно пунктом 49.2 статті 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.
Як визначено у статті 5 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS №76) від 16 травня 1972 року, підписаною державами - членами Ради Європи, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо dies ad quem (для цілей цієї Конвенції термін dies ad quem означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.
У відповідності до частини 1 статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.
За змістом пункту 3.2 статті 3 ПК України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
При цьому, пунктом 56.21 статті 56 ПК України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Таке застосування норм податкового законодавства відповідає й основним засадам податкового права, проголошеним у статті 4 ПК України».
Колегія суддів вважає, що обставини та предмет спору у цій справі є відмінними від обставин наведеної справи, зокрема спірним є питання правомірності відображення в інтегрованій картці платника податків пені, яка нарахована після спливу 90 календарних, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, розрахунок якої відбувається автоматично. Тому, такі доводи апеляційної скарги не беруться до уваги та не впливають на правильність висновків місцевого суду.
Стосовно відображення в інтегрованій картці нарахування пені на «Розрахунок з рентної плати за коритсування надрами для видобування корисних копалин, додаток 1 № 9067920702 від 18.04.2017», який, на переконання апелянта, за таким номером відсутній, що свідчить про протиправність відображення пені в сумі 284 652, 25 грн.
Як вже було зазначено раніше, 18.04.2017 з електронної адреси платника о 12:39:37 доставлено до Центрального рівня ДПС України податкову декларацію з рентної плати за 1 квартал 2017 року та Додаток 1 – розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2017 року про що було повідомлено платника квитанціями за № 1. О 12:44:17 на електронну адресу платника було направлено квитанцію № 2 з повідомленням про обробку та прийняття податкової декларації з реєстраційним номером № 9067920660, а також квитанцію № 2 до Додатку 1 з реєстраційним номером головного документа, тобто декларації.
Апеляційний суд вважає такі доводи не змістовними, оскільки присвоєння реєстраційних номерів відбувається безпосередньо на центральному рівні ДПС саме під час реєстрації податкових декларацій, розрахунків, в цьому випадку реєстраційним номером пакету документів звітності, що складається з податкової декларації за 1 квартал 2017 року та Додатку № 1, є номер головного документу - № 9067920660.
Як вбачається з інтегрованої картки платника такий «опис операції», пов`язаних з поданням розрахунку з рентної плати, як додаток 1 № 9067920702, обліковується з 19.05.2017 (а.с. 92, т.1), тобто з 2017 року платник податків був обізнаний з цього приводу та не вважав це порушенням його прав та інтересів.
Отже, колегія суддів вважає, що такі доводи апеляційної скарги не впливають на правильність вирішення спору у цій справі.
Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року в справі № 200/2013/20-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 18 листопада 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          І. Д. Компанієць