УХВАЛА

22 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа №1.380.2019.006571
адміністративне провадження №К/9901/26698/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі №1.380.2019.006571 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України,  Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання неправомірними дій, визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просив:
- визнати неправомірними дії відповідачів щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію» (в редакції від 13.02.2015; далі - Закон №565-XII);
- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 28.11.2019 №8465/А/99-99-04-04-02-14 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону №565-XII;
- зобов`язати відповідачів здійснити нарахування і виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до статті 23 Закону №565-XII (в редакції від 13.02.2015) в розмірі             150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від              17 вересня 2020 року, позов задоволено частково. 
Визнано неправомірними дії відповідачів щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції відповідно до Закону №565-XII (в редакції від 13.02.2015). 
Зобов`язано Головне управління управління ДФС у Львівській області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю та направити до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції. 
Зобов`язано Державну фіскальну службу України розглянути документи та висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції та прийняти рішення відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850), з урахуванням правового висновку, викладеного у судовому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
15.10.2020 Державна фіскальна служба України подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені вище рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на п. 4 ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
З`ясовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить з такого.
Суди виходили з того, що оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» №208-VIII, розмір такої допомоги йому повинен розраховуватися відповідно до статті 23 Закону (в редакції, чинній з 12.03.2015) та відповідно до Порядку №850.
Верховний Суд вже розглядав справи з подібними правовідносинами та, зокрема, у постановах від 31.03.2020 у справі №824/1046/17 дійшов висновку, що Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року. При цьому у пункті 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». 
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що за позивачем, якому встановлено інвалідність у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби ОВС, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію».
А відтак, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом № 208-VIII, розмір такої допомоги йому повинен розраховуватися у відповідності зі статтею  23 Закону України «Про міліцію» (в редакції, чинній з 12 березня 2015 року) та відповідно до Порядку № 850.
Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 28.02.2020 у справі №813/886/17, від 05.02.2020 у справі №580/103/19, від 07.03.2018 у справі №464/5571/16-а, від 19.04.2018 у справі № 822/31/18, 06.03.2019 у справі №822/1616/18, від 06.03.2019 у справі № 822/1616/18 
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій по суті справи узгоджуються із зазначеним правовим висновком Верховного Суду і колегія суддів не знаходить підстав для відступу.
Покликання скаржника на порушення судами норм процесуального права як на підставу касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій (п. 4 ч. 4         ст. 328 КАС України) не знайшло свого підтвердження, оскільки на обгрунтування вказаного порушення скаржник зазначив про те, що суди попередніх інстанцій не в повному обсязі дослідили обставини справи, не навівши при цьому, які обставини справи не були досліджені.  
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держаної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі №1.380.2019.006571 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Держаної фіскальної служби у Львівській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання неправомірними дій, визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                    А. Ю. Бучик

Судді:                    Л. Л. Мороз 

                    С. Г. Стеценко