ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 р.	Справа № 520/11268/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
                    представника позивача Савєльєва В.В.
                    представника відповідача Фіщук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків,  по справі № 520/11268/19
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан"      
до         Головного управління ДПС у Харківській області                    
             про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Титан" (далі за текстом – позивач, ТОВ "Титан") звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, правонаступником якого є  Головне управління ДПС у Харківській області (надалі по тексту відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення №0018525305 від 02.07.2019р., яким застосовано  889.593,09грн. штрафу.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року позов ТОВ "Титан" залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду  від 10.12.2019 року та прийняти нове рішення, яким  позов  задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ним на оскаржуване податкове повідомлення-рішення було подано скаргу до ДФС України, за результатом розгляду якої було прийнято рішення про продовження розгляду скарги та рішення за результатами  розгляду скарги в.о. директора Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження ДФС України Галиною Кулик та Головою ДПС України Сергієм Верлановим відповідно, які не мали повноважень на їх прийняття, оскільки п. 56.9 ст. 56 ПК України не передбачено такої посади як « в.о. директора Департаменту », що дає право на підписання рішення про продовження строку розгляду скарги, а Голова ДПС України не мав повноважень на підписання рішення за результатом розгляду скарги, оскільки скарга подана до ДФС України, і на час прийняття такого рішення ДФС України виконувало функції податкового органу,  а отже, за наслідками адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення №0018525305 від 02.07.2019р. відсутнє вмотивоване рішення, що відповідно до ч.2 п.56.9 ст.56 ПК України свідчить про те, що скарга є задоволеною, крім того позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято начальником Харківського управління ГУ ДФС у Харківській області Праскуріним А.В., який не мав повноважень на його прийняття,  також позивач зазначив, що повторне проведення перевірки періоду, що вже перевірявся є неправомірним, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів  апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 28.05.2019 р. контролюючим органом було проведено камеральну перевірку Товариства з питання дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених у період 01.10.2018р-31.03.2019р.
Доказів проведення повторної перевірки (тобто перевірки не вперше) стосовно будь-якої податкової накладної за цей період часу судом не знайдено.
Результати проведеної перевірки оформлені актом від 28.05.2019 р.  №786/20-40-53-05-09/30588785 (далі за текстом – Акт).
У тексті Акту викладені судження контролюючого органу про вчинення особою податкових правопорушень, а саме порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних стосовно 391 податкової накладної (112 податкових накладних з датою виписки  жовтень  2018 р.;155 податкових накладних з датою виписки  листопад  2018 р.; 63 податкові накладні з датою виписки  грудень 2018 р.; 55  податкових накладних з датою виписки  січень  2019 р.; 1 податкова накладна з датою виписки  лютий  2019 р.; 5 податкових накладних з датою виписки  березень   2019 р.) та 2 розрахунків коригування (дата виписки  грудень 2018 р. та  березень 2019 р.), чим порушено абз.14 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.
02.07.2019 р. з посиланням на Акт ГУ ДФС у Харківській області було видано податкове повідомлення-рішення №0018525305, у якому за 1) затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ  967552,99 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 96755,09 грн., 2) за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 740591,34 грн.  застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 148118,34 грн., 3) за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 2149065,49 грн. застосовано штраф у розмірі 30% у сумі 644719,66 грн. Загальна сума штрафу склала 889.593,09 грн. 
15.07.2019 р. згадане податкове повідомлення-рішення оскаржено заявником в адміністративному порядку до ДФС України.
Рішенням ДФС України від 02.08.2019 р. Товариство повідомлено про продовження строку розгляду скарги.
16.09.2019 р. ДПС України прийнято рішення про залишення скарги ТОВ без задоволення.
Не погодившись із правомірністю податкового повідомлення - рішення, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного рішення контролюючого  органу.
Колегія суддів погоджується з  такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно доводів апеляційної скарги позивача підставою для скасування  податкового повідомлення-рішення №0018525305 від 02.07.2019р., яким застосовано  889.593,09грн. штрафу є прийняття в.о. директора Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження ДФС України Галиною Кулик рішення про продовження розгляду скарги та Головою ДПС України Сергієм Верлановим рішення за результатами  розгляду скарги, які, на думку позивача, не мали повноважень на їх прийняття, а тому, як вважає позивач, за наслідками адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення №0018525305 від 02.07.2019р. відсутнє вмотивоване рішення, що у відповідності до ч.2 п.56.9 ст.59 ПК України свідчить про задоволення скарги, також підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, на думку позивача, є прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення начальником Харківського управління ГУ ДФС у Харківській області Праскуріним А.В., який не мав повноважень на його прийняття, а також повторне проведення перевірки періоду, що вже перевірявся.
Позивач вважає, що за наявності наведених підстав оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0018525305 від 02.07.2019р., яким застосовано  889.593,09грн. штрафу, підлягає скасуванню.
Колегія суддів,  з урахуванням наведених позивачем обставин, зазначає наступне.
Податкове повідомлення-рішення №0018525305 від 02.07.2019р., яким застосовано  штраф у розмірі 889.593,09грн підписане начальником Харківського управління ГУ ДФС у Харківській області Праскуріним А.В.
Відповідно до  п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.
Згідно з  п.20.4 ст.20 Податкового кодексу України (в редакції  станом на час виникнення правовідносин у вказаній справі) керівник контролюючого органу має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за погодженням з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи.
Кабінет Міністрів України може встановити обмеження для надання керівниками контролюючих органів повноважень на виконання певних функцій посадовим (службовим) особам такого органу.
Відповідно до п.п.14.1.137-1 ст.14 ПК України уповноважена особа контролюючого органу - посадова (службова) особа контролюючого органу, уповноважена керівником такого органу на виконання певних його функцій в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З аналізу наведених  приписів Податкового кодексу України слідує, що податкове повідомлення-рішення може бути прийнято уповноваженою особою контролюючого органу, якій надано повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, за погодженням з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. 
З матеріалів справи слідує, що листом ДФС України від 30.11.2018 № 37429/7/99-99-12-03-08-17 погоджено надання повноважень щодо виконання певних функцій, передбачених Податковим кодексом України, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, посадовим особам ГУ ДФС у Харківській області, зокрема,   ОСОБА_1 -начальнику Харківського управління ГУ ДФС у Харківській області.
Відповідно до наказу начальника Головного управління ДФС Харківській області Рибакова М.В. № 9014 від 04.12.2018 про надання повноважень, на виконання листа ДФС України № 37429/7/99-99-12-03-08-17 та з метою належної організації роботи в умовах територіальної віддаленості окремих управлінь, які утворені на правах відокремлених підрозділів Головного управління ДФС Харківській області, згідно п. 20.4 ст. 20, п.п. 14.1.137-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, надано повноваження щодо виконання певних функцій, передбачених Податковим кодексом України, законодавством з інших питань, контро за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, посадовим особам ГУ ДФС у Харківській області, а саме ОСОБА_1 начальнику Харківського управління ГУ ДФС у Харківській області у частині податків і зборів з юридичних осіб, а саме- прийняття податкових повідомлень-рішень, про визначення податкових зобов`язань платникам податків-юридичним особам за формою «Н», згідно зі ст.120 1 Податкового кодексу України « порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначені обов`язкових реквізитів податкової накладної».
Отже, враховуючи приписи п.п.14.1.137-1 ст.14 ПК України, п. 86.8 ст. 86 ПК України та встановлені обставини у справі колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване податкове  повідомлення-рішення підписане  уповноваженою особою. 
Доказів щодо обмеження  повноважень ОСОБА_1 щодо підпису податкових повідомлень-рішень позивачем не надано.
Отже, доводи позивача про те, що оскаржуване податкове повідомлення рішення прийнято неповноважною особою, а тому підлягає скасуванню, є необгрунтованими.
Оскарження рішень контролюючих органів унормоване приписами ст. 56 ПК України.
Пунктом  56.1 ст. 56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з п. 56.2 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Відповідно до п. 56.3 ст. 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Пунктом 56.8 ст. 56 ПК України визначено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.
Відповідно до п. 56.9 ст.56 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.
Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.
Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.
З аналізу приписів наведеної норми Податкового кодексу слідує, що рішення про продовження строку розгляду скарги може бути прийнято також уповноваженою особою контролюючого органу, яка уповноважена керівником такого органу на виконання певних його функцій в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З матеріалів справи слідує, що позивачем 15.07.2019 р. податкове повідомлення-рішення №0018525305 від 02.07.2019р., яким застосовано  до позивача штраф у розмірі 889.593,09грн було оскаржено в адміністративному порядку до ДФС України.
Рішенням  від 02.08.2019 року №37147/6/99-99-11-06-01-25 за підписом  в.о. директора Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження Галиною Кулик  продовжено строк розгляду скарги позивача.
Наказом Державної фіскальної служби України від 26.12.2018 № 864 уповноважено на право підписання рішень про результати розгляду скарг платників податків у межах компетенції Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження  директора Департаменту Антоненко Ірину Леонідівну, у разі відсутності директора Департаменту ці повноваження надаються заступнику директора Департаменту Кулик Галині Михайлівні.
Посилання позивача на те, що заступнику директора Департаменту Кулик Галині Михайлівні вказаним вище наказом надано повноваження на підписання рішень про результати розгляду скарг платників податків, а не щодо  продовження строку їх розгляду колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.
Приписами ст. 56 ПК України  передбачені рішення, прийняття яких віднесено до повноважень податкового органу, серед таких рішень є рішення про продовження розгляду скарги. При цьому  приписами Податкового кодексу не визначено терміну  «рішення про результати розгляду скарги».
Враховуючи, що рішення про продовження строку розгляду скарги  приймається за наслідками розгляду скарги за умови наявності підстав для  продовження строку її розгляду, то вказане рішення приймається саме  за результатами розгляду скарги платника податку.   
Отже, колегія суддів зазначає, що рішення про продовження термінів розгляду скарги  є рішенням про результати розгляду скарги платника податків, оскільки таким рішенням визначено певний результат розгляду скарги (продовження термінів її розгляду).
Наказом Державної фіскальної служби України від 26.12.2018 № 864 уповноважено заступника директора Департаменту Кулик Галину Михайлівну підписувати рішення  про результати розгляду скарг.
Отже, вказаним наказом ОСОБА_2 уповноважено  підписувати рішення  у тому числі  і про продовження термінів  розгляду скарг. 
Враховуючи встановлені обставини у справі колегія суддів дійшла висновку, що рішення про продовження строку розгляду скарги позивача підписане  уповноваженою особою. 
Доказів щодо обмеження  повноважень ОСОБА_2 щодо підпису рішення про продовження строку розгляду скарги позивачем не надано.
Отже, доводи позивача про те, що рішення про продовження строку розгляду скарги прийнято неповноважною особою є необгрунтованими.
16.09.2019 р. ДПС України прийнято рішення про залишення скарги позивача без задоволення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 затверджено положення про Державну податкову службу України. Згідно п.1 положення, Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також  законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р забезпечено здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізацією державної податкової політики.
Наказом Державної податкової служби України від 28.08.2019 №36 розпочато виконання Державної податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України.
Отже, на час прийняття рішення про результати розгляду скарги  від 16.09.2019 року Державної податковою службою України  було розпочато виконання функцій і повноважень Державної фіскальної служби України.
Враховуючи встановлені обставини у справі колегія суддів дійшла висновку, що рішення про розгляд скарги позивача підписане  уповноваженою особою. 
Отже, доводи позивача про те, що рішення про розгляд скарги прийнято неповноважною особою є необгрунтованими.
Посилання  позивача в апеляційній скарзі на протиправність оскаржуваного  податкового повідомлення-рішення через  неправомірність повторного проведення перевірки періоду, що вже перевірявся, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.
Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу нараховано  штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, зокрема, виданих у жовтні 2018 року.
З акту про результати камеральної перевірки від 28.05.2019 року № 786/20-40-53-05-09/30588785, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, слідує, що в обсяг перевірки увійшли  податкові накладні за датою виписки –жовтень 2018 року.
Згідно  розрахунку  штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових  накладних ТОВ «ТИТАН», що є додатком до  податкового повідомлення-рішення від 02.07.2019 року № 0018525305, до його розрахунку  увійшли  податкові накладні виписані у жовтні 2018 року.  
При цьому, відповідачем раніше було проведено камеральну перевірку ТОВ «ТИТАН» з питання дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої складено Акт  від 27.11.2018 р. №17292/20-40-12-10-09/30588785, згідно якого  в обсяг перевірки увійшла податкова накладна за жовтень 2018 року, а саме: №46 від 08.10.2018 року.
Між тим, податкові накладні, що були предметом перевірки, за наслідками якої складено Акт від 27.11.2018 р. №17292/20-40-12-10-09/30588785, у тому числі і податкова накладна №46 від 08.10.2018 року, до розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових  накладних ТОВ «ТИТАН», що є додатком до  податкового повідомлення-рішення від 02.07.2019 року № 0018525305, не увійшли.
Посилання позивача на те, що не оприлюднення відповідачем  на офіційному сайті контролюючого органу інформації про уповноважених осіб контролюючого органу, яким надано право на підписання рішень контролюючого органу свідчить про неправомірність оскаржуваного рішення колегія  суддів вважає необгрунтованими, оскільки відсутність такої інформації  на офіційному сайти контролюючого органу, за наявності наказів про покладення повноважень на начальника Харківського управління ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_1 та заступника директора Департаменту Кулик Галину Михайлівну щодо підписання рішень контролюючого органу, не доводить неправомірності оскаржуваного рішення.  
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове  повідомлення-рішення №0018525305 від 02.07.2019р., яким до позивача застосовано   штраф у розмірі 889.593,09грн скасуванню не  підлягає.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України”(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Таким чином, колегія суддів  погоджується з висновками суду першої інстанції про  залишення позову без задоволення.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено. 
Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 520/11268/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  30.12.2020 року