ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/3495/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду   від 05 жовтня  2020   року, (суддя суду першої інстанції Пасічник Ю.П.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницькому,  в адміністративній справі №340/3495/20     за позовом   ОСОБА_1 до  Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-  
в с т а н о в и в :
          27 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
          - визнати протиправними дії УМВС України в Кіровоградській області, щодо розрахунку ОСОБА_1 вислуги років у календарному обчислені по 06.11.2015;
- зобов`язати УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років ОСОБА_1 у календарному обчислені по 10.07.2020 - день звільнення з органів внутрішніх справ. 
Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач проходив службу в ОВС з 03.09.1994 по 10.07.2020. Наказом УМВС від 10.07.2020 №6 о/с позивач звільнений зі служби в ОВС з 10.07.2020 та вказана вислуга років у календарному обчислені 23 роки 11 місяців 11 днів. На адвокатський запит №46 з вимогою надати копію розрахунку вислуги років позивача, 27.07.2020 представник позивача отримав розрахунок вислуги, з якого стало відомо, що вислуга позивача обрахована по 06.11.2015, але позивач звільнений зі служби 10.07.2020. Тобто позивачу недонарахована вислуга за період з 07.11.2015 по 10.07.2020, що становить 4 роки 8 місяців 3 дні. 
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .. 
          Визнано протиправними дії УМВС України в Кіровоградській області, щодо розрахунку ОСОБА_1 вислуги років у календарному обчислені по 06.11.2015;
Зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років ОСОБА_1 у календарному обчислені по 10.07.2020 - день звільнення з органів внутрішніх справ.
Cтягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань УМВС України в Кіровоградській області судові витрати в розмірі 3840,80 грн..
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 він був працевлаштований з 11.02.2015 року по 10.05.2016 рік в Кіровоградську філію ПАТ “Укртелеком” “Приступив до виконання обов`язків на посаді менеджера з регіональної безпеки ...”, з 12.05.2016 року по 12.09.219 рік Національна акціонерна компанія “призначений на посаду начальника Відділу кадрової безпеки Управління екологічної та кадрової безпеки Департаменту безпеки”, з 13.09.2019 року по 13.12.2019 рік ТОВ УТН Безпека “Прийнятий на посаду начальника Управління охоронних заходів”, з 16.12.2019 року по 08.07.2020 рік Акціонерне товариство Укртранснафта “Прийнятий на посаду головного фахівця відділу організації охорони об`єктів лінійної частини Департаменту охоронної діяльності”, з 21.07.2020 Акціонерне товариство Укртранснафта “Прийнятий на посаду головного фахівця відділу організації охорони об`єктів лінійної частини Департаменту охоронної діяльності”. У зв`язку з чим, період роботи ОСОБА_1 на вказаних посадах із 11.02.2015 по 21.07.2020, на посаді в УМВС України в Кіровоградській області та ГУНП в Кіровограській області, до календарної вислуги служби позивача в органах внутрішніх справ не можливо врахувати, так як при поновленні ОСОБА_1 на службі в ОВС 06.11.2015 безпосередній перехід із посади державного службовця не відбувся (так як позивач працював в Кіровоградській філії ПАТ “Укртелеком”). Ураховуючи викладене, законних підстав для перерахунку календарної вислуги років із зарахуванням періоду роботи державного службовця на посаді немає. Також, можна зазначити, що на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (із врахуванням змін, унесених Законом України від 23.12.2015 №900) мають право особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх   справ   України   (міліції),   посади   яких   станом   на   06.11.2015 забезпечували виконання завдань та функцій міліції. Враховуючи те, що позивач був звільнений зі служби в УМВС України в Кіровоградській області, підстав для перерахунку вислуги років ОСОБА_1 у календарному обчислені по 10.07.2020 року немає .  Крім того, відповідач вважає, що відсутніми є підстави для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача у справі. 
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду, тому просить рішення суду першої інстанції – залишити без змін,  апеляційну скаргу УМВС у Кіровоградській області – без задоволення. У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу, яка понесена у зв`язку з апеляційним розглядом справи у розмірі 2500 грн..
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в ОВС з 03.09.1994 по 10.07.2020.
Згідно з наказом МВС від 28.10.2014 №2253 о/с ОСОБА_1 був звільнений із органів внутрішніх справ згідно із підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про очищення влади” від 16 вересня 2014р. №1682-У11 та пунктом 62 “а” Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, у Запас Збройних сил. Згідно з свідоцтвом про хворобу від 17.08.2017 №389 позивач визнаний непридатним до служби.
Відповідно до довідки до акту МСЕК від 26.12.2014 №620863 ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності безтерміново з 22.12.2014 захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі №П/811/4053/14 ОСОБА_1 поновлено на службі в ОВС і рішення в цій частині допущено до негайного виконання (а.с.7-14).
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року по справі №П/811/4053/14 залишено без змін (а.с.75).
Наказом МВС від 22.06.2020 №471 о/с та наказом УМВС від 22.06.2020 №4 о/с на виконання зазначеного рішення суду ОСОБА_1 поновлено на службі в ОВС з 29.10.2014 (а.с.15,16).
Наказом УМВС від 10.07.2020 №6 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в ОВС з 10.07.2020 та вказана вислуга років у календарному обчислені 23 роки 11 місяців 11 днів (а.с.17).
На адвокатський запит №46 від 22.07.2020 (а.с.18), відповідачем 27.07.2020 наданий розрахунок вислуги, з якого стало відомо, що вислуга ОСОБА_1 обрахована по 06.11.2015 (а.с.20-21).
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що період з 29.10.2014 по 21.06.2020, є вимушеним прогулом, а тому має бути зарахованим до вислуги років ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року по справі №П/811/4053/14, адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області задоволено частково, а саме:
"Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №2253о/с від 28.10.2014 року "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника штабу Управління МВС України в Кіровоградські області.   
Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №388о/с від 28.10.2014 року "По особовому складу" в частині звільнення з органів МВС у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік)  полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника штабу - начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в області.
Поновлено   ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника штабу – начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області з 29.10.2014 року. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1375 грн. 
Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2750 грн. 
Рішення суду в частині поновлення на службі звернуто до негайного виконання."
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року по справі №П/811/4053/14 залишено без змін.
          Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей встановлений постановою КМУ від 17 липня 1992 року №393 (далі по тексту Порядок №393)
Відповідно до п. 1 Порядку №393, установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до  Закону України  “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у  пункті “ж”  статті 1-2  такого Закону, до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до частина 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно судових рішень в адміністративній справі №П/811/4053/14, які набрали законної сили, період з 29.10.2014 по 21.06.2020, є вимушеним прогулом позивача, а тому вказаний період має бути зарахований до вислуги років ОСОБА_1 як строк фактичної служби в органах внутрішніх справ незалежно від того, що УМВС у Кіровоградській області перебуває в стадії припинення, а позивач не подавав заяви про переведення його на службу в органи Національної поліції, а також незважаючи на те, що відповідно до трудової книжки позивач був працевлаштований в період вимушеного прогулу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Відповідно до частин першої та другої  статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суди зобов`язані, відповідно до частини першої  статті 129 Конституції України, вирішувати спори, керуючись верховенством права, що, у свою чергу, означає врахування тлумачення Конвенції, яке надається Європейським судом з прав людини, як мінімальних стандартів демократичного суспільства.
Суд зазначає, що згідно  положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (Париж, 20.III.1952) що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
У рішенні у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик їх помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Також зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про достатність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..
Щодо стягнення судом витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача на користь ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як видно з матеріалів справи позивач просив стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. вартість яких та їх опис підтверджується: договором про надання професійної правничої допомоги від 09.03.2020 та додатковою угодою від 22.09.2020; розрахунком від 22.09.2020; актом приймання-передачі професійної правничої допомоги від 22.09.2020; квитанцією про оплату вартості послуг від 22.09.2020 (а.с.69-73).
          Згідно з частинами 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
У розрахунку до договору про надання правової допомоги від 23.04.2020 наведений такий опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та їх вартість: надання ОСОБА_1 правової інформації адвокатом, консультацій і роз`яснень з питань порядку розрахунку часу вимушеного прогулу та зарахування його до вислуги років, оскарження дій посадових осіб УМВС України в Кіровоградській області (1 год.) - 500 грн.; опрацювання матеріалів та складення позовної заяви від імені ОСОБА_1 до УМВС України в Кіровоградській області про розрахунку вислуги років (2 год.) - 1500 грн.; опрацювання матеріалів відзиву УМВС України в Кіровоградській області та складення від імені ОСОБА_1 відповіді на відзив до Кіровоградського окружного адміністративного суду (2 год.) - 1000 грн.
З огляду на складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість стягнення на користь позивача з відповідача витрат на правничу допомогу  в сумі 3000 грн.   
          Щодо стягнення на користь позивача  витрат на правничу допомогу, які понесені у зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції суд зазначає наступне.
Аналіз наведених вище ст. 132-134 КАС України дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від     12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до      ч. 5 ст. 242 КАС України.
          На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до суду апеляційної інстанції разом з відзивом на апеляційну скаргу надано договір про надання професійної правничої допомоги від 09.03.2020 року та додаткову угоду до вказаного договору від 26.11.2020 року.
          Відповідно до додаткової угоди сторонами визначено розмір гонорару з надання консультацій, складання заяв по суті справи, складання заяв з процесуальних питань, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються погодинно та загальним розміром становлять 2500 грн.
          Відповідно до розрахунку до договору про надання професійної правничої допомоги від 09.03.2020 року, який складний 26.11.2020 року адвокатом зроблено таку роботу: опрацювання апеляційної скарги УМВС України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року по справі №340/3495/20 та складання відзиву на апеляційну скаргу від імені ОСОБА_1 .. Кількість годин роботи – 3, вартість роботи 2  500 грн..
          Виконання робіт адвокатом підтверджено актом приймання – передачі до договору про надання професійної правничої допомоги від 09.03.2020 року.
          На підтвердження оплати послуг надано квитанцію до прибуткового ордера №159 від 26.11.2020 року про сплату ОСОБА_1  2500 грн..
Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 2500.00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та з огляду на розгляд даної справи без участі сторін та їх представників, а тому розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за період розгляду справи в суді першої інстанції у співмірності до наданих послуг, на переконання колегії суддів, становить 1000.00 грн.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку необхідність стягнення за рахунок відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн..
За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для його зміни або скасування – відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року в адміністративній справі №340/3495/20 – залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області  на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1000 грн.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.
          Постанова в повному обсязі складена 24.12.2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай