ПОСТАНОВА 
іменем України

10 грудня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/1932/20
провадження № 22-ц/4809/1615/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді - Чельник О.І.,
суддів - Єгорової С.М., Черненка В.В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 , 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2020 року у складі судді Нероди Л.М.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського міськрайонного  суду Кіровоградської  області із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення донькою повноліття. Крім цього просила стягнути із відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною 3-х років. 
В обґрунтування вимог вказувала, що 27 квітня 2019 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначала, що малолітня дочка проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дочки, а вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, тому має право на отримання аліментів на даний період, просила задовольнити її позов. 
Рішенням  Олександрійського міськрайонного  суду Кіровоградської  області від  21  вересня 2020  року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19 червня 2020 року та до досягнення повноліття дочкою, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позову до суду, тобто з 19 червня 2020 року, до досягнення дитиною віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Допущено негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Здійснено розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення в частині стягнення аліментів на утримання колишньої дружини та стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/16 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною віку трьох років. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України перегляду в апеляційному порядку не підлягає. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Як свідчить довідка Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення і отримує допомогу при народженні дитини на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 860 грн на місяць (а.с.8).
Відповідно до довідки Управління СБУ в Кіровоградській області від 10.08.2020 року № 61/11/144, ОСОБА_2 є військовослужбовцем Управління СБУ в Кіровоградській області (м. Кропивницький) (а.с.40).
Згідно з копією договору оренди приміщення від 19.06.2020 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , останній винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії договору встановлено з 19.06.2020 року по 19.06.2021 року. Вартість оренди 6500 грн. щомісяця (а.с.41-42).
Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Згідно з частиною першою ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущення.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов`язаний її утримувати. Також суд зазначив, що ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою дружину до досягнення дочкою трьох років, проте розмір аліментів, заявлений позивачем, є завищеним, відповідач несе додаткові витрати на власне життя, тому стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу).
Відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржується в частині розміру аліментів на утримання дружини.
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та визначаючи його в розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) відповідача суд першої інстанції врахував матеріальний стан відповідача та дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий розмір є достатнім для утримання дружини, яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не працює.
Частиною 1статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів можливості сплачувати їх у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку).
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків. Судом стягнуто з відповідача 41,6 % (1/4 + 1/6), що не суперечить законодавству, яке регулює дані правовідносини.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                 О.І. Чельник
Судді                                                                                 С.М. Єгорова
                       В.В. Черненко