Ухвала
Іменем України
 
09 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 953/8288/20
провадження № 61-15226ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваклад» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року у складі судді Колесник С. А. та постанову Харківського апеляційного суду від 15 вересня 
2020 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу в Харківській області Кудряшова Дмитра Вячеславовича, Державного підприємства «СЕТАМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваклад» про визнання електронних торгів недійсними, скасування рішення приватного нотаріуса про видачу свідоцтва та реєстрацію права власності ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог 
 
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу в Харківській області Кудряшова Д. В. (далі - приватний виконавець Кудряшов Д. В.), Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваклад» (далі - ТОВ «Акваклад») про визнання електронних торгів недійсними, скасування рішення приватного нотаріуса про видачу свідоцтва та реєстрацію права власності.
 
Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, шляхом: заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме вчиняти дії щодо відчуження, надання права користування, накладення заборон, передання в заставу (іпотеку), інших речових прав на житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 298,9 кв. м з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили; накладення арешту на житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 
298,9 кв. м з надвірними будівлями, розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 до розгляду даної справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили; заборони будь-якого проникнення і вселення ТОВ «Акваклад» в особі директора товариства, засновника чи будь-яким іншим особам, у тому числі їх представникам до спірного житлового будинку до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.
 
Заяву мотивувала тим, що можливе відчуженняТОВ «Акваклад» спірного житлового будинку унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.
 
Короткий зміст судових рішень попередніх інстанцій 
 
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. 
 
Заборонено органам та суб`єктам державної реєстрації прав Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме вчиняти дії щодо відчуження, надання права користування, накладення заборон, передання в заставу (іпотеку), інших речових прав на житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 298,9 кв. м з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили. 
 
Накладено арешт на житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 298,9 кв. м з надвірними будівлями розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили. 
 
Заборонено будь-яке проникнення і вселення ТОВ «Акваклад» в особі його директора, засновника чи будь-яким іншим особам, у тому числі їх представникам до житлового будинку літ. «А-2» загальною площею 298,9 кв. м з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.
 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити у подальшому виконання можливого судового рішення про задоволення позову. 
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу «Акваклад» задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року змінено.
 
Заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку літ. «А-2» загальною площею 298,9 кв. м з надвірними будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.
 
В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що предметом спірних правовідносин є визнання недійсними електронних торгів, скасування рішення приватного нотаріуса про видачу свідоцтва та реєстрацію права власності. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірним, необхідним і достатнім заходом забезпечення позову у спірних правовідносинах є вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку літ. «А-2» загальною площею 298,9 кв. м з надвірними будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Інші, застосовані місцевим судом, заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Акваклад», у якій заявник просив ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 
15 вересня 2020 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Доказів на підтвердження існування реальної загрози не виконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, заявником не надано. Суди не врахували, що ОСОБА_1 не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання і за нею не зареєстровано будь - яке майно, крім того у порушення положень пункту 1 частини третьої статті 154 ЦПК України не вирішили питання про зустрічне забезпечення позову.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
 
Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
 
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
 
Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
За змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Урахувавши вимоги щодо співмірності обраного заявником заходу забезпечення позову, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у виді заборони відчуження спірного майна, оскільки у разі його відчуження, незастосування заходів забезпечення позову може значно ускладнити чи зробити неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову у справі. 
 
Змінюючи ухвалу місцевого суду, апеляційний суд, обгрунтовано виходив із того, що забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо об`єкта нерухомого майна фактично свідчать про безпідставне звуження судом першої інстанції прав власника в розумінні положень статті 319 ЦК України. Заборона відчуження спірного житлового будинку, який належить ТОВ «Акваклад» на праві приватної власності, унеможливить зміну власника спірного об`єкта до моменту закінчення розгляду справи, що відповідає меті забезпечення позову. 
 
Задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та розпорядження цим майном, а лише обмежує його у здійсненні прав на його відчуження на певний період.
 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
 
Щодо наведених у касаційній скарзі доводів щодо незастосування судом апеляційної інстанції зустрічного забезпечення, слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
 
З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на майновий стан відповідача як власника майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, з урахуванням відсутності доказів завдання відповідачу збитків унаслідок застосованого судом заходу забезпечення позову, доводи скарги щодо порушення норм процесуального права в частині зустрічного забезпечення на правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову не впливають.
 
Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи наведене, ухвала Київського районного суду м. Харкова від 
29 травня 2020 року, у незміненій після апеляційного перегляду частині, та постанова Харківського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року ухвалені з дотриманням норм процесуального права. 
 
Доводи касаційної скарги щодо порушення судами норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваклад» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу в Харківській області Кудряшова Дмитра Вячеславовича, Державного підприємства «СЕТАМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваклад» про визнання електронних торгів недійсними, скасування рішення приватного нотаріуса про видачу свідоцтва та реєстрацію права власності, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                        Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак