ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 р.	Справа № 520/155/20	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Горшкова О.О., м. Харків) від 15.06.2020 року (повний текст складено 22.06.2020 року) по справі № 520/155/20
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Харківській області
про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0002553201 від 23.12.2019 р. про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ).
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що оскаржуване  рішення ГУ ДПС у Харківській області № 0002553201 від 23.12.2019 року прийнято на підставі матеріалів перевірки Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області, за результатами якої складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно чоловіка позивача, що полягає у продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі. Позивач вважає, що контролюючий орган, приймаючи оскаржуване рішення, залишив поза увагою, що перевірка проведена з порушенням вимог законодавства, факт продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі не підтверджено належними доказами: відсутні протокол щодо вилучення слабоалкогольного напою, який начебто реалізований неповнолітній особі, касовий чек; в адміністративному порядку скасовано рішення адміністративної комісії про притягнення громадянина ОСОБА_2 (чоловіка позивача) до адміністративної відповідальності; сам ОСОБА_2 не є працівником ФОП ОСОБА_1 та в протоколі зазначено, що він є особою, яка не працює; протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог ст. 256 КУпАП та п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженого наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року по справі № 520/155/20 позовні вимоги задоволено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.10.2019 р. співробітником Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Циганковим І.В. відносно громадянина ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 611651, згідно якого 29.10.2019 року о 15 год 20 хв. громадянин ОСОБА_2 за місцем проживання, а саме де розташований магазин “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” здійснив продаж слабоалкогольного напою “Shake” об`ємом 0,33 літра громадянці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням ч. 2 ст. 156 КУпАП.
З пояснень ОСОБА_3 від 29.10.2019 року, які записані ОСОБА_4 , вбачається, що 29.10.2019 року близько 14:00 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) зайшла в магазин “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: АДРЕСА_1 , де придбала “Shake”, 330 мл., чек при покупці не отримала. Після цього до магазину зайшли співробітники поліції, даний “Shake” ОСОБА_3 продав чоловік. (зворотній бік т. 1. а.с. 161).
Громадянином ОСОБА_2 також надано пояснення, в яких зазначено, що 29.10.2019 року близько 14 год. 30 хв. в магазин “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: пгт. Малинівка, вул. Ткаченко, 7-А ОСОБА_2 здійснив продаж дівчині 25 років напій “Shake”, 330 мл., після чого вона пішла. Через 5 хвилин дівчина повернулась з працівниками поліції, виявилось, що вона 17.07.2002 р.н. (а.с. 162).
Розпискою від 29.10.2019 року ОСОБА_3 29.10.2019 року добровільно віддала скляну пляшку “Shake”, 0,33 л працівникам поліції (а.с. 163).
В подальшому, протоколом № 3 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 20.11.2019 року встановлено, що протокол від 29.10.2019 року серії АПР18 № 611651 складено з порушенням чинного законодавства, а саме: 1) у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено посаду, прізвище, ім`я та по – батькові особи, яка склала протокол, чим порушено розділ 2 Інструкції № 1376 від 06.11.2015 року; 2) у протоколі про адміністративне правопорушення здійснено унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, чим порушено п. 7 Інструкції № 1376 від 06.11.2015 року та ст. 256 КупАП (а.с. 7).
Листом від 04.12.2019 року № 11458/119-91-5-20 начальник Чугуївського ВП Парфьонов О. звернувся до начальника ГУ ДФС у Харківській області, в якому повідомив, що працівниками Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області 29.10.2019 року було виявлено та задокументовано факт порушення правил торгівлі в частині продажу осіб, яка не досягла 18 років, слабоалкогольного напою продавцем торгівельної точки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
Також повідомлено, що відносно продавця магазину – ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 156 КУпАП, який було направлено для розгляду та прийняття рішення до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 33).
Рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 23.12.2019 року № 0002553201, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 29.10.2019 року серії АПР18 № 611651 встановлено продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, чим ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних навоїв, тютюнових виробів та пального”, на підставі чого до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. (а.с. 8).
Не погодившись з таким рішенням контролюючого органу, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що матеріали правоохоронних органів, покладені в основу прийняття спірного рішення про застосування штрафу, в своїй сукупності не підтверджують факт реалізації алкогольного напою за місцем провадження позивачем господарської діяльності, інших доказів правомірності прийняття спірного рішення відповідачем до суду не надано, що, в свою чергу, виключає порушення підприємцем положень ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР.
В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що суд першої інстанції під час прийняття рішення невірно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також припустився надмірного формалізму. Вказав, що з адміністративного протоколу, який підписано ОСОБА_2 без зауважень, та доданих до нього матеріалів, зокрема, пояснень неповнолітнього та продавця ОСОБА_2 , чітко вбачається факт реалізації алкогольного напою неповнолітній особі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », діяльність в якому провадить ФО-П ОСОБА_1 . Крім того, у протоколі власноруч ОСОБА_2 зазначено про визнання провини у вчиненому правопорушенні. Водночас, суд першої інстанції взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що продав алкогольний напій неповнолітньому поза межами магазину, однак не взяв до уваги пояснення самої неповнолітньої, яка зазначила, що напій їй було продано в магазині, а також той факт, що до протоколу були додані копія ліцензії на право продажу алкогольних напоїв, видана ФО-П ОСОБА_1 та копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФО-П ОСОБА_1 . У випадку продажу алкогольного напою поза межами магазину, що належить ФО-П ОСОБА_1 , такі документи не могли б бути додані до протоколу. Зазначив, що факти відсутності укладеного трудового договору між ФО-П ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також відсутності розрахункового документу на проданий алкогольний напій не спростовують факт продажу такого напою, а лише свідчать про наявність додаткових порушень в діяльності позивача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі – Закон № 481/95-ВР).
Статтею 16 Закону № 481/95-ВР встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Відповідно до ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень;
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.
У разі невиконання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.
У разі виявлення фактів незаконного імпорту та/або придбання паперу цигаркового, фільтрів, зберігання та/або використання обладнання для промислового виробництва сигарет та цигарок, не внесеного до Єдиного реєстру обладнання, податкові органи не пізніше трьох робочих днів з дня виявлення таких фактів накладають арешт на такий папір цигарковий, такі фільтри, обладнання і звертаються до суду для винесення рішення про їх конфіскацію та знищення. Процедура знищення таких конфіскованих товарів контролюється податковим органом, що здійснив арешт таких товарів.
Дії органів, які мають право контролю за реалізацією норм цього Закону, можуть бути оскаржені в місячний термін у судовому порядку.
Так, у відповідності до норм ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.
У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.
У свою чергу, відповідно до ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).
Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема, порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.
Постановою Кабінету Міністрів України за № 790 від 02.06.2003 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Порядок), який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
Відповідно до пункту 7 Порядку органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі виявлення порушень у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов`язані повідомити про ці порушення орган, який видав ліцензію на провадження зазначеного виду діяльності.
Пунктом 5 Порядку встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності шляхом накладення відповідним рішенням штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) є одним із способів здійснення контролюючим органом заходів, спрямованих на запобігання порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Таким чином, крім адміністративної відповідальності за порушення правил торгівлі слабоалкогольними напоями відповідно до ст. 156 КУпАП, до суб`єктів господарювання, які допустили порушення обмежень, встановлених у ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР, застосовуються також фінансові санкції.
Для накладення на суб`єкта господарювання фінансових санкцій на підставі абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР необхідно встановити факт реалізації, в цьому випадку, слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.
Так, відповідно до ст. 255 КУпАП, право складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).
Згідно зі ст. 257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Статтею 218 КУпАП визначено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 2 ст.156 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 283 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Судовим розглядом встановлено, що 03.02.2020 р. адміністративною комісією при виконавчому комітеті Малиновської селищної ради Чугуївського району Харківської області розглянуто матеріали адміністративного правопорушення стосовно гр. ОСОБА_2 та прийнято постанову № 5 про закриття провадження відповідно до п. 7 ст. 247 та п. 3 ст. 284 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 АПР18 № 611651 складено з порушенням чинного законодавства.
Тобто, адміністративною комісією при виконавчому комітеті Малиновської селищної ради Чугуївського району Харківської області при розгляді матеріалів адміністративного правопорушення встановлено, що протокол, в якому власне і зафіксований факт продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі і відомості з якого в подальшому були підставою для прийняття рішення № 0002553201 від 23.12.2019 р. про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 , складений з порушенням вимог чинного законодавства. Таким чином, протокол від 29.10.2019 року серії АПР18 № 611651 не може бути належним джерелом доказів у цій справі.
Крім того, суд першої інстанції правомірно зазначив, що Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" покладає саме на продавця (реалізатора, бармена, тощо) обов`язок щодо перевірки документів особи, якій продається алкогольний напій, тобто саме продавець (реалізатор, бармен, тощо) несе відповідальність за продаж такого алкогольного напою. В свою чергу, доказів того, що ОСОБА_2 перебував на посаді продавця у ФОП ОСОБА_1 чи вказаних осіб пов`язували інші трудові відносини, матеріали справи не містять.
Щодо доводів апелянта про те, що факт вчинення позивачем податкового правопорушення ґрунтуються на письмових поясненнях чоловіка позивача – ОСОБА_1 , письмових поясненнях покупця, копії паспорту покупця як громадянина України, якими підтверджується факт реалізації алкогольного напою, особі, яка не досягла 18 років, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до вимог ст. 2 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР - розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну; - електронний контрольно-касовий реєстратор - реєстратор розрахункових операцій, який додатково забезпечує облік кількості реалізованих товарів (послуг) найменування, друкування розрахункових та інших звітних документів; -денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутній відповідний розрахунковий документ на підтвердження факту продажу напою “Shake”. Колегія суддів погоджується з твердженням апелянта про те, що лише відсутність такого розрахункового документа не є свідченням відсутності складу порушення вимог податкового законодавства, але з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин (визнання факту складення протоколу з порушенням вимог чинного законодавства, не встановлення факту перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з позивачем у справі), відсутність такого документа додатково свідчить про протиправність рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції.
В свою чергу, письмові пояснення ОСОБА_3 , надані працівникам поліції, за відсутності інших допустимих доказів щодо факту продажу алкогольного напою (як то, фіскальний чек, протокол вилучення алкогольного напою, пояснення свідків, відео,- та фото фіксація  перевірки), не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” за відсутності належних та допусти доказів факту продажу (реалізації) неповнолітній особі алкогольного (слабоалкогольного) напою.
Таким чином, матеріали правоохоронних органів, покладені в основу прийняття спірного рішення про застосування штрафу, в своїй сукупності не підтверджують факт реалізації алкогольного напою за місцем провадження позивачем господарської діяльності, інших доказів правомірності прийняття спірного рішення відповідачем до суду не надано, що, в свою чергу, виключає порушення підприємцем положень ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР.
Щодо посилання апелянта на допущення судом першої інстанції надмірного формалізму під час вирішення спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що такі твердження є безпідставними, оскільки у спірних правовідносинах відповідач діє як суб`єкт владних повноважень, на якого приписами ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В межах спірних правовідносин відповідачем такого обов`язку виконано не було, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0002553201 від 23.12.2019 р. про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 .
Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року по справі № 520/155/20 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області – залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року по справі № 520/155/20 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров   	
Повний текст постанови складено  19.10.2020 року