УХВАЛА

26 жовтня 2020 року 
Київ
справа №200/4185/20-а
адміністративне провадження №К/9901/26572/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської Н.А.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі № 200/4185/20-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15 листопада 2017 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15 листопада 2017 року;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з середньоденного грошового забезпечення у розмірі 319,37 грн.
22 червня 2020 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15      вересня 2020 року, позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15 листопада 2017 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15 листопада 2017 року.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
В іншій частині позовних вимог     відмовлено.
На вказані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині належної до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 15 жовтня 2020 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Разом з тим, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскаржуючи судове рішення, розглянуте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, позивач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі позивач, покликаючись на підпункт б пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначає, що особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до КАС України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи № 200/7377/20-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 визнати протиправними дії щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення за квітень 2017 року; зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення за квітень 2017 року в повному обсязі, згідно з пунктами 2, 3 статті 9 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені, з 16 листопада 2017 року по дату винесення судового рішення, виходячи з середньоденного грошового забезпечення у розмірі 319,37 грн. 
Таким чином, позивача у касаційній скарзі довів наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Проте, з матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 , Судом встановлено, що її зміст не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки позивачем не зазначено підстав, на яких подано касаційну скаргу із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав), що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У касаційній скарзі позивач посилається на частину четверту статті 328 КАС України, однак не зазначає конкретного пункту частини четвертої статті 328 КАС України, як підставу для касаційного оскарження судового рішення.  
Касаційна скарга містить цитати нормативних актів, посилання на постанови Верховного Суду і незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
У касаційній скарзі позивач зазначає, що співмірне зменшення суми середнього заробітку за час розрахунку при звільненні в даному випадку не застосовується, оскільки позовні вимоги в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2017 рік задоволено в повному обсязі, тому висновки, висловлені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 716/9584/15-ц, на які зіслався суд апеляційної інстанції, не можуть бути застосовані в повному обсязі при вирішенні спору у цій справі. Крім того, за твердженням позивача, Великою Палатою Верховного Суду у зазначеній постанові не визначено єдиного підходу щодо розрахунку середнього заробітку , не зазначено, яку формулу необхідно застосовувати судам при зменшенні середнього заробітку.
Вказані твердження не свідчать про зазначення позивачем підстав для касаційного оскарження, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України. 
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Отже, у разі не зазначення в касаційній скарзі підставу (підстави), на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України) така касаційна скарга має бути залишена без руху.
Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи наведене, відповідно до частин першої та другої статті 169 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку для усунення недоліків шляхом подання уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.
Керуючись статтями 3, 169, 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі №200/4185/20-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1       про      визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    В.Е. Мацедонська