ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № ЗПП/320/39/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Безименної Н.В., Бєлової Л.В.
за участю секретаря                                         Островської О.В.,
розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року (м. Київ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області, Ірпінського міського голови Маркушина Олександра Григоровича про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову, поданою до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області, Ірпінського міського голови Маркушина Олександра Григоровича про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить вжити заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії постанови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області №247 від 13.11.2020 до розгляду позову по суті.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що наведене в заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову не свідчить про наявність очевидних ознак протиправності постанови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області №247 від 13.11.2020, тому відсутні підстави для забезпечення позову.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що незабезпечення позову до завершення розгляду судом адміністративного позову по суті, може унеможливити виконання рішення суду в цій справі, у разі ухвалення його на користь позивача, та ефективний захист та поновлення його порушених прав та законних інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначено про безпідставність доводів викладених в апеляційній скарзі, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову позивачем вказано, що зазначений ним спосіб забезпечення позову забезпечить можливість ефективного захисту прав та інтересів позивача.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що постановою Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області №252 від 24.11.2020 внесено зміни до постанови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області від 13.11.2020 №247 «Про реєстрацію депутатів Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області», а саме п.п.1.1 пункту 1 - виключено. Визнано ОСОБА_2 , що обрана на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року депутатом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області від Київської обласної організації Політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина», такою, що не набула депутатського мандату у зв`язку з відмовою. Визнано обраним депутатом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області від Київської обласної організації Політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» ОСОБА_1 у єдиному багатомандатному виборчому окрузі за єдиним виборчим списком.
В подальшому, Ірпінською міською територіальною виборчою комісією Бучанського району Київської області прийнято постанову №253 від 24.11.2020, якою постановлено зареєструвати депутатом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області ОСОБА_1 - Київська обласна організація Політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» та видати ОСОБА_1 посвідчення депутата Ірпінської міської ради.
Позивач звертає увагу на те, що не зважаючи на постанови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області від 24.11.2020 №252 та від 24.11.2020 №253, Ірпінський міський голова ОСОБА_3 перевищив свої повноваження на другій позачерговій сесії 8-го скликання Ірпінської міської ради від 27.11.2020, оскільки не допускає депутата ОСОБА_1 до участі у засіданні позачергової сесії та допускає до голосування ОСОБА_2 , що не набула депутатського мандату у зв`язку з відмовою.
Заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову дасть змогу приймати рішення на пленарних засіданнях сесій неправомочній Ірпінській міській раді (найближче засідання назначено на 1 грудня 2020 року), а тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника та третіх осіб, відносно яких можуть бути прийняті акти індивідуальної дії неправомочною радою до ухвалення рішення в даній адміністративній справі.
Положеннями ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відтак, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №826/16888/18.
Частиною 6 статті 283 Виборчого кодексу України передбачено, що рішення територіальної виборчої комісії про реєстрацію депутата, сільського, селищного, міського голови оголошуються на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, районної у місті, міської, обласної ради, Верховної Ради Автономної Республіки Крим та є підставою для набуття повноважень, складення присяги депутата, сільського, селищного, міського голови.
При цьому, частиною 1 статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання. Повноваження депутата можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених законом.
Аналогічні положення також закріплені в частині 2 статті 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», відповідно до якої повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано та не подано разом із заявою про забезпечення позову, доказів на підтвердження того, що до ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння постановою Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області №247 від 13.11.2020 шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.
Крім того, наведене в заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову не свідчить про наявність очевидних ознак протиправності постанови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області №247 від 13.11.2020.
Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.
Також, відповідно до ч.4 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову, які застосовує суд, не можуть зупиняти, унеможливлювати або в інший спосіб порушувати безперервність процесу призначення, підготовки і проведення виборів.
Колегія суддів вказує, що постанова Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області №247 від 13.11.2020 є результатом вчинення відповідних дій на завершальній стадії виборчого процесу, тому згідно приписів вищенаведеної статті заходи забезпечення позову не застосовуються.
Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Крім того, відповідно до п. 5 частини третьої   ст. 4 Закону №3674-VІ за подання апеляційної скарги на ухвалу суду розмір судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні.
Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана у грудні 2020 року.
Таким чином, з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону №3674-VІ, розмір ставки судового збору, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду, в даному випадку, становить 2102*1 = 2102 грн.
Однак апелянтом надано квитанцію про сплату №92967 від 03.12.2020 на суму 630,60 грн.
Таким чином сума недоплаченого судового збору становить 1471,40 грн.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що сума недоплаченого судового збору підлягає стягненню з апелянта.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року - без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Шостого апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA638999980313171206081026007; код класифікації доходів бюджету - 22030101) судовий збір у розмірі 1471,40 грн (тисяча чотириста сімдесят одна гривня 40 копійок).
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 04.12.2020.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          Н.В. Безименна

                                                                                                              Л.В. Бєлова