ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/4991/18                                                                   

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Кондрат Л.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року, суддя Головань О.В., у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним  позовом до Головного управління ДПС у місті Києві про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.07.2017 року № 0030831311, № 0030871311, № 0030891311, №0030921311; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №0002441311, № 0002451311; вимог про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-39, № Ф-40.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним було зазначено суми витрат на службові відрядження у розмірі 81 752,04 грн. у 2015 році та у розмірі 195 278,88 грн. у 2016 році у Книзі обліку доходів і витрат та вказані витрати, на виконання п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України не були враховані під час визначення об`єкту оподаткування, що підтверджується Книгою обліку доходів і витрат, деклараціями про доходи фізичних осіб за 2015 та 2016 роки, а також первинними документами бухгалтерського обліку, а тому прийняті відповідачем податкові повідомленя-рішення від 13.07.2017 року №0030831311, №0030891311, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №0002441311 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-39, є протиправними,  оскільки в основу нарахованих ним сум ліг висновок про протиправне формування витрат. Також на думку позивача є протиправними  податкові повідомлення-рішення від 13.07.2017 року №0030871311, № 0030921311, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №002451311, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-40, так як вони винесені з огляду на висновок акту перевірки про неперерахування до бюджету податку з доходів, виплачених фізичним особам за оренду транспортних засобів, виплачених водіям-експедиторам, а також ЄСВ та військового податку з вказаних сум, тоді як  ним вказані суми були сплачкені до бюджету, що підтверджується наданими під час перевірки платіжними дорученнями, які не було взято до уваги.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня  2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано: -податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.07.2017 року №0030831311 в частині 47 413 грн основного зобов`язання та 23 706, 5 грн. штрафу;
- податкові повідомлення-рішення від 13.07.2017 року №0030891311 в частині 4 155, 46 грн основного зобов`язання та 1038, 87 грн штрафних санкцій;
- рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №0002441311 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-39 з врахуванням висновку суду про те, що в частині 47 413 грн (12 262,80 грн за 2015 р. з розрахунку 15% та 35 150,20 грн за 2016 року з розрахунку 18%) визначене податкове зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.07.2017 року №0030831311;
- податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.07.2017 року № 0030871311, № 0030921311, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №002451311, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-40.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Підстав для розгляду справи у відкритому судовому засіданні за участі представника відповідача, як те заначив відповідач в  апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає з огляду на вищевикладене.
Щодо клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про заміну сторони відповідача, то колегія суддів вважає за можливе його задовольнити з огляду на наступне.
Постановою КМ України від 28.03.2019 року прийнято рішення про реорганізацію районних податкових інспекцій шляхом приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів фіскальної служби.
Постановою КМ України від 19.06.2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів ДФС» утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи ДПС, реорганізувавши деякі територіальні органи ДФС України шляхом їх приєднання до відповідних органів ДПС.
На виконання вимог постанови №537 утворено Головне управління  Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267).
21.08.2019 року КМ України прийнято розпорядження №682-р щодо «Питання Державної податкової служби», яким погоджено пропозицію Міністерства фінансів  щодо можливості забезпечення здійснення ДПС покладених на неї постановою КМ України №227 функцій і повноважжень Державної фіскальної служби.
З урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 53 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне здійснити заміну відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на Головне управління Державної податкової служби України у м. Києві.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.  
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець  04.02.2003 року, перебуває на обліку у ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС, зареєстрований платником ПДВ 18.01.2006 року та платником ЄСВ за № 1109274 10.02.2003 року, основний вид діяльності КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
Відповідно до ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу, наказу від 24.04.2017 року № 3028, а також направлень: від 10.05.2017 року №137/26-15-13-11-11, № 138/26-15-13-11-11, від 23.05.2017 року № 231/26-15-13-11 та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на ІІ квартал 2017 року  Головним управлінням ДФС у м. Києві  проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, відповідно до затвердженого плану перевірки, про що складено акт перевірки від 06.06.2017 року №228/26-15-13-11/ НОМЕР_1 .
За наслідками перевірки встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_1 вимог чинного законодавства України, а саме: 
- п.   164.1   ст.   164, п.   177.1, п.   177.2, п.   177.3   ст.   177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено валовий дохід за період, що перевірявся на загальну суму   43 714,12 грн., в тому числі по періодах: у 2015 році -   2052,74 грн., у 2016 році -   41661,38 грн.;
- п.   177.2, п.   177.4   ст.   177 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено валові витрати у період, що перевірявся на загальну суму   277 030,92 грн., в тому числі по періодах: у 2015 році -   81752,04 грн., у 2016 році -   195 278,88 грн.;
- п.   164.1   ст.   164, п.   177.1, п.   177.2, п.   177.3, п.   177.4   ст.   177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено оподаткований (чистий) дохід у періоді, що перевірявся, на загальну суму   320 745,04 грн., в тому числі по періодах: у 2015 році -   83 804,78 грн., у 2016році -   23 6940,26 грн., в результаті чого донараховано податок з доходів від підприємницької діяльності в загальній сумі   55 219,96 грн.   за період, що перевірявся, в тому числі по періодах: за 2015р.-12 570,72 грн., за 2016 р. -   42 649,24 грн.;
- пп.164.1.1   п.164.1, пп.   164.2.10   п.   164.2   ст.   164, п.   164.3   ст.   164, п.167.2   ст.   167, п.   174.2.2   п.   174.2, п.   174.6   ст.   174 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено оподатковуваний дохід внаслідок прийняття у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення в розмірі   29 785,58 грн.   у періоді, що перевірявся в 2016 році, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі   1 489,28 грн.   за 2016 рік;
- пп.   14.1.180   п.   14.1   ст.   14, пп.   168.1.1   п.   168.1   ст.   168, п.   176.2   "а" ст.   176, п.   171.2   ст.   171 Податкового кодексу України   в частині ненарахування, неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб за період, що перевірявся в загальній сумі   8 076,38 грн.   в т.ч.:
-не перераховано до бюджету податку з доходів виплаченим водіям-експедиторам в загальній сумі 7251,38грн., в тому числі по періодах: за лютий 2015р. - 470,27грн., серпень 2015р. - 2286,25грн., жовтень 2015р. - 183,4грн., листопад 2015р. - 417,26грн., грудень 2015р. - 603,98грн. квітень 2016р. - 625,7грн., червень 2016р. - 272,79грн., серпень 2016р. - 801,43грн., вересень 2016р. -540,0грн., листопад 2016р. - 585,0грн., грудень 2016р. - 465,3грн.;
- не перераховано до бюджету податку з доходів виплачених на користь фізичним особам : оренду ТЗ в сумі 825,00 грн. за період, що перевірявся за 2015р.
- п.176.2   "б" ст.176 Податкового кодексу України   в частині не подання до органів ДФС розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ) за 4 квартал 2016р;
- п.161 підрозд.10 розд. ХХ   Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військовий збір на загальну      суму 6071,39грв в т.ч.:
у сумі 4811,17грн. за результатами звітних 2015-2016рр. в яких отримано оподаткований дохід від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 320745,04грн., з якого не нараховано та не сплачено до бюджету військового збору;
у сумі 730,94грн. за результатами перевірки та порушень, встановлено виплата (нарахування) доходу найманим робітникам-виконавцям в загальній сумі 51729,45грн. з якого не нараховано та не перераховано до бюджету військового збору за період, що перевірявся;
у сумі 82,5грн. не перераховано до бюджету військового збору при виплаті доході громадянам в розмірі 5500,0грн. за оренду ТЗ у 2015році;
у сумі 446,78грн. з отриманого доходу у розмірі 29785,58грн. за ознакою "114" внаслідок прийняття у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав від фізичне особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення у 2016 році;
- п.201.10 ст.201 p.V Податкового кодексу України   в частині не своєчасного реєстрування в Єдиному реєстрі податкових накладних наступі видані податкові накладні у періоді, ще перевіряється: №№9170976235, 9171023034, 9172207469;
- ст. 9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"   із змінами та доповненнями, за результатами чого донараховано до бюджету ЄСВ в загальній сумі   81 207,05 грн.   з період, що перевірявся, в тому числі: за 2015р. -   29 080,20 грн., за 2016р. -   52 126,85грн.;
- п.1, п.4 ч.2 ст.6, п.1.ч.1 ст.7 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір т облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"   (зі змінами та доповненнями)   з   результаті чого донараховано до бюджету єдиного внеску із сум заробітної плати (винагороди) за період, що перевірявся, в загальній сумі   10 124,20 грн., в тому числі по періодах: за лютий 2015р. - 1201,91грн., серпень 2015р. - 5836,89грн., жовтень 2015р. -      468,23грн., квітень 2016р. - 764,74грн., червень 2016р. - 333,41грн., серпень 2016р. - 1079,02грн., грудень 2016р. - 440,00грн.
З урахуванням результатів перевірки та встановлених порушень, Головним управлінням ДФС у місті Києві винесено податкові повідомлення-рішення:
- від 13.07.2017 року   № 0030921311, яким нараховано грошове зобов`язання з податків і зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 511,99 грн., з них 813,44 грн. основного зобов`язання, 554,35 грн. штрафних санкцій та 144,20 грн. пені;
- від 13.07.2017 року   № 0030891311, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 6 572,44 грн., у томі числі 5 257,95 грн. - основний платіж, 1 314,49 грн. - штрафні (фінансові) санкції;
- від 13.07.2017 року № 0030871311, яким нараховано грошове зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 14 899,31 грн., з них 8 076,38 грн.- основного зобов`язання, 5 484,67 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, 1338,26 грн. - пені;
- від 13.07.2017 року № 0030831311, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 85 063,86 грн., з них 56 709,24 грн. - основний платіж, 28 354,62 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.
Окрім того, Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі вказаного акту перевірки від 06.06.2017 року було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску   № 0031011311   від 13.07.2017 року на суму 11 028,73 грн., №0031051311 від 13.07.2017 року на суму 4 996,12 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки)   №Ф- 0031031311   від 13.07.2017 року на суму 10124,20 грн., № Ф-0031001311 від 13.07.2017 року на суму 81207,05 грн.
За результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення - рішення від 13.07.2017 року № 0030831311, № 0030871311, № 0030891311, № 0030921311 рішенням Державної фіскальної служби України № 12698/С/99-99-11-02-01-14 від 27.09.2017 залишено без змін, а скаргу без задоволення.
За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України № 10906/С/99-99-11-02-02-25 від 22.08.2017 року рішення № 0031011311 від 13.07.2017 року на суму 11 028,73 грн., № 0031051311 від 13.07.2017 року на суму 4 996,12 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 0031031311 від 13.07.2017 року на суму 10 124,20 грн., № Ф-0031001311 від 13.07.2017 року на суму 81 207,05 грн. - скасовано та зобов`язано винести та направити нові вимоги та рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
На виконання вимог вказаного рішення від 22.08.2017 року Головне управління ДФС у м. Києві прийняло рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року   № 0002441311   на суму недоїмки 81 207,05 грн. та 11 028,73 грн. штрафних санкцій,   № 0002451311   на суму недоїмки 10 124,20 грн. та 4 996,12 грн. штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року   № Ф-39   на загальну суму 81 207,05 грн.,   № Ф-40   на загальну суму 10 124,20 грн.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів  зазначає наступне.
Відповідно до пп.62.1.3   п.   62.1   ст.62 Податкового кодексу України   (в редакції станом на час проведення перевірки) податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього   Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України   контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За змістом пп.75.1.2   п.75.1   ст.75 Податкового кодексу України   документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Згідно п.77.1,   77.2   ст.   77 Податкового Кодексу України   документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Планова виїзна перевірка Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, проведена на підставі плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на ІІ квартал 2017 року згідно вказаних положень   Податкового кодексу України, з передбачених законодавством підстав.
Щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 13.07.2017 року №0030831311, №0030891311, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №0002441311 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-39 колегія судідв зазначає наступне.
Відповідно до п.   44.1   ст.   44 Податкового кодексу України   для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.  Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п.   164.1   ст.   164 Податкового кодексу України   базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до п.   177.2   ст.   177   та п.   178.3   ст.   178   цього   Кодексу. 
Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Відповідно до пп.   164.2.10   п.   164.2   ст.   164 Податкового кодексу України   до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Пунктом    164.3   ст.   164 Податкового кодексу України   визначено, що при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування встановлений статтею   статті 177 Податкового кодексу України.
Згідно з п.   177.1,   177.2   ст.   177 Податкового кодексу України   визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.  Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений п.   177.4   ст.   177 Податкового кодексу України.
Підпунктом    177.4   ст.   177 Податкового кодексу України   визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, за змістом якого до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування зобов`язані вести книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати (пункт   177.10   статті   177 Податкового кодексу України).
Міністерством доходів і зборів України прийнято   наказ від 16.09.2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення".
Відповідно до пункту 5 Порядку записи у книги обліку доходів і витрат виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.
Підпунктом 2 пункту 6 Порядку визначено, що у графі 2 "Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності" книги обліку доходів і витрат відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).
У графі 6 "Сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг)" книги обліку доходів і витрат відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня (підпункт 6 пункту 6 Порядку). У графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо їй пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.
Як встанволено судом, податковим органом під час перевірки  даному випадку перевіркою правильності визначення документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи, з даними про суми витрат, визначених у ході перевірки, встановлені розбіжності на загальну суму 277 030,92 грн.
Контролюючий орган зробив висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 завищено витрати за 2015 рік на суму 81 752,04 грн. та за 2016 рік на суму 195 278,88 грн. внаслідок віднесення до складу витрат витрати на подорожі власним легковим автомобілем за кордон, не пов`язані з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця, а також занижено валовий дохід за 2015 р. на суму 2 052, 74 грн., що підтверджується даними наданих на перевірку банківських виписок про обсяги наданих транспортних послуг за 2015 р., що складають 1 065 670, 06 грн. за даними перевірки і 1 063 617, 32 грн. за даними позивача, а за 2016 р. - на суму 41 661, 38 грн., що підтверджується даними наданих на перевірку банківських виписок про обсяги наданих транспортних послуг за 2016 р., що складають 1 281 675, 57 грн. за даними перевірки і 1 240 014, 19 грн. за даними позивача.
Загалом перевіркою встановлено заниження  позивачем валового доходу за 2015 р. в розмірі 83 804, 78 грн. (81 752, 04 грн. та 2 052, 74 грн.), за 2016 р. в розмірі 236 940, 26 грн. (195 278,88 грн. та 41 661, 38 грн.), а тому було донараховано позивачу податок з доходів від підприємницької діяльності на суму 55 219, 96 грн. (за 2015 р. - 12 570, 72 грн. та за 2016 р. - 42 649, 24 грн.), з розрахунку 15% та 18% відповідно.
Відповідно до податкової інформації (відомостей із центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів за формою № 1ДФ) ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду отримав дохід за ознакою "114" у формі доходу, отриманого у спадщину (подарованого) від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення в сумі 29 785,58 грн., з якого не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1 489,28 грн.
Таким чином, перевіркою встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 56709,24 грн., донараховано вказану суму оскаржуваним рішенням №0030831311, яким також до позивача застосовано штраф на вказану суму у розмірі 28 354, 62 грн., що становить 50%, в порядку п.   123.1   ст.   123 Податкового кодексу України.
Відповідно до даних Книги обліку (стор.14 Книги) у 2015 році позивачем були зроблені наступні витрати, пов`язані з господарською діяльністю: сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг) - 488600,24 грн.; витрати на оплату праці найманих осіб - 18 580,52 грн.; інші витрати, пов`язані з одержанням доходу - 538 418,56 грн. При цьому витрати на службові відрядження та проживання в готелі були зазначені у Книзі обліку у графі 8 "Інші витрати, пов`язані з одержанням доходу", однак у підсумкову суму 538 418,56 грн. включені не були. Разом із витратами на відрядження та проживання в готелі сума витрат складає 632 241,46 грн., що на 93 822,90 грн. більше вказаної у декларації.
Позивачем не включено до витрат за 2015 рік витрати за звітами про використання коштів на загальну суму 81 752,04 грн.
Згідно з даними Книги обліку доходів і витрат (стор.3 Книги) у 2016 році позивачем були зроблені наступні витрати, пов`язані з господарською діяльністю: сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг) - 985 439,00 грн.; витрати на оплату праці найманих осіб - 7625,00 грн.; інші витрати, пов`язані з одержанням доходу - 538924,33 грн.
При  обчисленні загальної суми інших витрат, пов`язаних з одержанням доходу за 2016 рік, позивачем також  не враховані витрати на службові відрядження та проживання у готелі на загальну суму 195 278,88 грн. та інші витрати на суму 125 211,24 грн., в загальному розмірі 320 490,12 грн.
Відповідно, у Книзі доходів і витрат сума інших витрат, пов`язаних з одержанням доходу за 2016 рік вказана у розмірі 218 434,21 грн.
Водночас, позивачем не було включено до витрат за 2016 рік витрати на службові відрядження та проживання в готелі на загальну суму 195 278,88 грн.
Отже, твердження відповідача про завищення позивачем витрат на 2015 рік на суму 81 752,04 грн. та у 2016 році у розмірі 195 278,88 грн. спростовуються документами обліку і звітності - відомостями, зазначеними у Книзі доходів і витрат та деклараціями, поданими позивачем за 2015 та 2016 роки.
Таким чином у частині нарахування податку на доходи фізичних осіб на донараховані суми завищених витрат в розмірі 277 030, 92 грн. (81 752,04 грн. та 195 278,88 грн.) податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року №0030831311 підлягає скасуванню, що становить 47 413 грн. (12 262, 8 грн. за 2015 року з розрахунку 15% та 35 150, 2 грн. за 2016 року з розрахунку 18%) податкового зобов`язання та 23 706,50 грн. штрафу.
Що стосується сум заниження валового доходу за 2015 р. 2 052, 74 грн., за 2016 р. в розмірі 41 661, 38 грн., що не пов`язані з заниженням валових витрат, позивач підстав для протиправності висновків контролюючого органу не надав.
Зазначене стосується і доходу, отриманого у спадщину (подарованого) від фізичної особи у 2016 році на суму 29 785,58 грн., який згідно п.п. 164.2.10   п.   164.2   ст.   164 Податкового кодексу України   до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема: дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом. Тому в цій частині податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року №0030831311 є законним і підстав для його скасування не має.
Згідно з пунктом 16.1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5 відсотків об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Відповідно до пп. 161.1.1 п. 161.1 ст. 161 Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 Податкового кодексу України, а саме фізична особи - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Підпунктом 61.1.5 п. 161.1 ст. 161 Податкового кодексу України визначено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені   статтею 171 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Як убачається з матеріалів справи податковим повідомленням-рішенням від 13.07.2017 року №0030891311 позивачу донараховано військовий збір у розмірі 5 257, 95 грн. з від бази оподаткування 320 745, 04 грн. та 1 314, 49 грн. штрафних санкцій з розрахунку 25% у зв`язку з донарахуванням податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 13.07.2017 р. №0030831311.
Таким чином, у зв`язку з частковим скасуванням податкового повідомлення-рішення від 13.07.2017 р. №0030831311 щодо донарахування позивачу податку в розмірі 277 030, 92 грн., що становить 47 413 грн., підлягає частковому скасуванню і податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року №0030891311 пропорційно, що становить 4 155, 46 грн. (1,5% від 277 030, 92 грн.), і штрафні санкції в розмірі 1038, 87 грн. (25% від (5 257, 94 грн. - 4 155, 46 грн.)).
Рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №0002441311 позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 11 028,05 грн. за несплату 81 207, 05 грн. ЄСВ на підставі ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", також позивачу виставлено вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-39 на вказану суму ЄСВ у розмірі 81 207, 05 грн. (за 2015 р. - 29 080, 2 грн. та за 2016 р. - 52 126, 85 грн.)
Підпунктом 4 ч. 1 ст. 4 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року, № 2464-VI визначено, що  платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої   статті 4 цього Закону нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Частиною 3   ст. 9 Закону №2464-VI визначено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до ч. 7, 8, 11, ст. 9 Закону №2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої   статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно з ч.11 ст. 25 Закону № 2464-VI    орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Отже, єдиний внесок повинен сплачуватись із тієї суми доходу, з якої сплачується податок на доходи фізичних осіб.
Таким чином, оскільки рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №0002441311 та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-39 винесені саме з огляду на донарахування позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 85 063,86 грн., з них 56 709,24 грн. - основний платіж податковим повідомленням-рішенням від 13.07.2017 року № 0030831311, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 85 063,86 грн., з них 56 709,24 грн. - основний платіж, рішення та вимога від 01.09.2017 року також підлягають скасуванню частково, з врахуванням висновку суду про те, що в частині 47 413 грн. (12 262, 8 грн. за 2015 р. з розрахунку 15% та 35 150, 2 грн. за 2016 р. з розрахунку 18%) визначене податкове зобов`язання підлягає скасуванню. 
Що стосується  податкових повідомлень-рішень від 13.07.2017 року №0030871311, № 0030921311, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №002451311, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-40, колегія судідв звертає увагу на наступні обставини.
Підпунктом 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений   розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею   18   та розділом   IV   цього   Кодексу.
Статтею 168 Податкового кодексу України встановлений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету і, зокрема, пунктом 168.1 цієї статті визначено порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.
Згідно з пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України   податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
З акту перевірки вбачається, що відповідно до наданих до перевірки трудових договорів (цивільно-правових) з найманими робітниками (виконавцями) та фізичною особою (роботодавцем - замовником) встановлено, що в періоді, що перевірявся, позивач був податковим агентом, зобов`язаний нараховувати, утримувати та перераховувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб з найманих працівників у розмірі, визначеному п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.
Податковим органом в ході перевірки було встановлено, що у податковій звітності  дохід за період, що перевірявся, за даними платника - 20 044 грн., за даними перевірки - 51 729, 45 грн., що обумовлено розбіжністю нарахованого/виплаченого доходу у загальній сумі 31 685, 45 грн.
ФОП ОСОБА_1 не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб виплаченим водіям-експедиторам в загальній сумі 7251,38 грн. та за оренду ТЗ в сумі 825 грн. за 2015 рік, що становить 8 076, 38 грн., у зв`язку з чим контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року № 0030871311, яким донараховано 8 076,38 грн. податку на доходи фізичних осіб та 1338, 26 грн. пені відповідно до п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України.
Як встановлено судом першої інстанції та дана обставина підтверджується матеріалами справи, позивачем надано платіжні доручення про сплату податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, в який було включено вказану суму, копії яких залучено до матеріалів справи.
Таким чином, доводи відповідача в цій частині є безпідставними.
Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що оскільки згідно з вищенаведеним податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року № 0030871311 скасовано, скасуванню підлягає і податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року № 0030921311 як таке, що має похідний характер.
Рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.09.2017 року №002451311 до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 4996, 12 грн. як наслідок донарахування 10 124,20 грн. підставі ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", також позивачу виставлено вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2017 року № Ф-40 на вказану суму ЄСВ у розмірі 10 124,20 грн. саме з огляду на попереднє донарахування податковим повідомленням-рішенням від 13.07.2017 року №0030871311 8 076,38 грн. податку на доходи фізичних осіб.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.