П О СТ А Н О ВА
Іменем України
23 вересня 2020 року
м. Київ
справа 683/2714/18
провадження № 61-8166св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого – Сімоненко В.М. (суддя-доповідач)
суддів:  Калараша А.А., Литвиненко І.В., Мартєва С. Ю., Петрова Є.В.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Військова частина НОМЕР_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження                         касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у складі суддів Купельського А.В., Янчук Т.О., Ярмолюка О.І., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом                          до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення його разом із членами сім`ї у складі трьох осіб на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень за датою первинної постановки його на облік разом із членами сім`ї у складі трьох осіб.
В обґрунтування своїх вимог  зазначив, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21 вересня 2018 року № 272 його звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як особу, яка проходить військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. На момент звільнення його вислуга років у Збройних Силах України склала 26 років 3 місяці. 
Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1                                               від 27 вересня 2018 року, яке оформлено протоколом № 20, його разом              із членами сім`ї було знято з квартирного обліку з посиланням                             на те,  що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирній черзі при Військовій                        частині НОМЕР_1 .
Вважає своє зняття з квартирного обліку незаконним, таким, що порушує його конституційні права, оскільки він разом із членами сім`ї у 2003 році був правомірно зарахований на квартирний облік, а тому зняття його з цього обліку суперечить Конституції України, Житловому Кодексу України, а дія Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оброни України     № 737 від 30 листопада 2011 року, яка стала підставою для зняття його                 з обліку, на нього не поширюється та стосується                                                 тих військовослужбовців, які були прийняті на квартирний облік після набрання нею законної сили.
У зв`язку із викладеним просив суд скасувати протокольне рішення житлової комісії військової частини   НОМЕР_1 № 20 від 27 вересня                  2018 року в частині зняття його разом із членами сім`ї з квартирного обліку у Військовій частині   НОМЕР_1 , зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити його разом із членами сім`ї у складі трьох осіб  на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень за датою первинної постановки його на квартирний облік.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано незаконним і скасовано рішення житлової комісії                            Військової частини НОМЕР_1 про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку   за місцем служби.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружину ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби,                                які потребують поліпшення житлових умов, в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом                                   на 27 вересня 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з 30 червня 2003 року, та в пільговій першочерговій черзі з 5 листопада 2015 року. 
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави                                     704 грн. 80 коп. судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,                  що ОСОБА_1 має вислугу на військовій службі понад 20 років, яка дає йому право на пенсійне забезпечення та отримання житла з державного житлового фонду Міністерства оборони України.
Після звільнення з військової служби у запас за закінченням контракту ОСОБА_1 вправі був залишитися на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим рішення житлової комісії                 про зняття його з квартирного обліку є незаконним, а порушене право позивача підлягає відновленню.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено, рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області                          від 12 грудня 2018 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив                   з того, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку                            із закінченням строку контракту, тому після звільнення він не мав права бути залишеним на квартирному обліку за місцем служби, у зв`язку із чим житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 прийняла обґрунтоване рішення про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду                               із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2019 року та просив суд постанову скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України            (Далі – ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах                   є Верховний Суд.
У травні 2019  року до Верховного Суду надійшла справа                                     № 683/2714/18.
Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2020 року справу                                           за вищезазначеним позовом призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів.
Аргументи учасників справи
Доводи касаційної скарги 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції                    не враховано, що позивач досягнув граничного віку перебування                      на військовій службі, буз звільнений у відставку з вислугою років більш ніж 26 років, а тому висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для залишення на квартирному обліку зроблено  з порушенням норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців».
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу 
07 червня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив представника Військової частини НОМЕР_1 у якій заявник посилаючись на законність                  та обґрунтованість постанови Хмельницького апеляційного суду                       від 02 квітня 2019 року просив касаційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення залишити без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 з грудня 1991 року по 21 вересня 2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України.
30 червня 2003 року на підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 № 4 ОСОБА_1 разом із сім`єю у складі дружини ОСОБА_2 та                     сина ОСОБА_3 були зараховані на квартирний облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, а на підставі рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 №23                      від 5 листопада 2015 року їх із зазначеної дати включено також у списки осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень.
21 вересня 2018 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1                 (по стройовій частині) № 272 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі підпункту «к» пункту 2                                       частини 5 статті 26  Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»  (осіб, які проходять службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) та з 21 вересня 2018 року виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Старокостянтинівського Об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області. Вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 26 років 3 місяці, пільгова вислуга 5 місяців.  
27 вересня 2018 року на підставі рішення житлової комісії                    Військової частини НОМЕР_1 оформленого протоколом за № 20,                    ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї знято з квартирного обліку у                       Військовій частині   НОМЕР_1 на підставі абзацу 5 пункту 2.18                       Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців                                Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оброни України                                       №737 від 30 листопада 2011 року (військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби  (за місцем звільнення з військової служби у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено,                  що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено,               що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої                             або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права                і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,                   що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,                          про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені              в судовому засіданні.
Однак оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження                            в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
На підставі статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або                   за доступну для них плату відповідно до закону.
Нормативні акти у редакції на час припинення військових правовідносин.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою                         Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів                   їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави                       для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб,                                      що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови  з посиланням на відповідні норми законодавства.
Частиною 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено,                                         що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян,                             які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також                      у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла            з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, 
а в разі її розформування - у військових комісаріатах 
і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, відповідно до яких військовослужбовці,   які   перебувають   на  обліку  при  звільненні з військової служби в запас або у відставку  за  віком, 
станом  здоров`я,  а  також  у  зв`язку  із скороченням штатів                             або проведенням інших  організаційних  заходів,  у  разі  неможливості 
використання   на   військовій  службі  залишаються  на  обліку                         у військовій частині  до  одержання  житла  з  державного  житлового 
фонду,  а  в разі розформування військової частини - у військовому 
комісаріаті і квартирно - експлуатаційному  органі  та  користуються 
правом позачергового одержання житла.
Разом з тим, на час звільнення позивача з військової служби діяв                 Наказ Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», зареєстрований в Міністерстві юстиції України                         10 січня 2012 року за № 24/20337.
Згідно пункту 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями   військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням Збройних Сил  України,                  зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів,                у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються                        (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової                            частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина,                  та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
Відповідно до пункту 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення                  з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року                               (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
За системним аналізом цих нормативних актів військовослужбовець                не знімається з черги на отримання житла, якщо його звільнено                         з військової служби у запас або відставку за віком чи станом здоров`я або за скороченням штату і проведенням інших організаційних заходів якщо при скорочені або при проведені заходів його залишають                         на військовій службі за умови, що він не висловив бажання отримати грошову компенсацію за належне йому до отримання житлове приміщення.
Як встановлено судами, ОСОБА_1 звільнений із військової служби                  у запас за наявності вислуги  на військовій службі більш ніж 26 років.
Ухвалюючи постанову про задоволення апеляційної скарги                                та скасування рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив                 з того, що позивача звільнено з військової служби у зв`язку                                з закінченням строку контракту, що у відповідності до                                   пункту 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями не є підставою для залишення на квартирному обліку за місцем служби.
При цьому апеляційний суд не навів мотивів чому він не погодився                       з встановленими, виходячи зі змісту наказу про звільнення позивача, судом першої інстанції фактами, що позивача звільнено у запас                        на підставі підпункту «к» пункту 2 частини 5                                                       статті 26 Закону України  «Про військовий обов`язок та військову службу» (осіб, які проходять військову службу за контрактом дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або  до оголошення демобілізації, та які вислужили          не менше 18 місяців з дати продовження контракту, якщо вони                         не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) з вислугою років   26 років 3 місяця.
За таких обставин, апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи справу, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального  та процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає                в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду              є законним і обґрунтованим.
Апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення та доказів, наданих позивачем, та помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, яке ухвалене                                         з правильним застосуванням норм матеріального права та                            без порушень норм процесуального права.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України  передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд                          не здійснює.
Керуючись статтями 141, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 квітня 2019 року скасувати, рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2018 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                  її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   В. М. Сімоненко
 
Судді:                                                                            А.А. Калараш
 
 І.В. Литвиненко
 
 С. Ю. Мартєв
 
 Є. В. Петров