Справа № 163/1986/20  Провадження №33/802/784/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч. 1 ст. 483 МК України. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю представника митниці Пікалюка М.С., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Оспанова Р.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Оспанова Р.О. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 398 034 (триста дев`яносто вісім тисяч тридцять чотири) гривні з конфіскацією в дохід держави автомобіля «MAN» 2014 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартістю 398 034 гривні.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок та 94 993 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто три) гривні витрат по справі на зберігання транспортного засобу.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, прямуючи 17.02.2020 з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "MAN" 2014 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проданий йому польською компанією "Handrol Trade&Services J. Melczarek" за 16 250 євро або 398 034 гривні за офіційним курсом НБУ, перемістив вказаний автомобіль з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави переміщення транспортного засобу інвойсу № 99 – документа, що містив неправдиві відомості про британську компанію "MICYBER & PARTNERS PC" як відправника (продавця) автомобіля, ТОВ "Авто Скаут" його одержувача (покупця) та 7000 євро як фактурну вартість транспортного засобу, необхідну для визначення його митної вартості.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Оспанова Р.О. вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що ТОВ «Авто Скаут», як суб`єктом декларування, подано митну декларацію, предметом якої є митне оформлення транспортного засобу автомобіля «MAN». Вказує, що ОСОБА_1 , діючи на підставі доручення, виданого ТОВ «Авто Скаут», 17 лютого 2020 року доставив вказаний автомобіль в зону митного контролю митного поста «Ягодин», надавши при цьому відповідні товаросупровідні документи, згідно яких продавцем та відправником даного транспортного засобу є компанія «MICYBER & PARTNERS PC», а покупцем та отримувачем – ТОВ «Авто Скаут». Зазначає, що з протоколу та з постанови судді не зрозуміло, які саме дії ОСОБА_1 були кваліфіковані як дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Також вважає, що на час складання протоколу про порушення митних правил ТОВ «Авто Скаут» визначене як декларант транспортного засобу, а тому у працівників митниці були відсутні підстави складання протоколу саме щодо ОСОБА_1 , оскільки він не може вважатись належним суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Крім того, ОСОБА_1 діяв на підставі доручення ТОВ «Авто Скаут», як водій, та здійснював дії щодо переміщення через митний кордон транспортного засобу, який належить ТОВ «Авто Скаут». Просить постанову судді скасувати, а вилучений транспортний засіб повернути власнику для продовження митного оформлення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Оспанова Р.О., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, та закрити провадженні у справі, представника митниці, який заперечив проти апеляційної скарги і просив рішення судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно із вимогами ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.
Висновок місцевого суду про наявність в діях  ОСОБА_1   адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Доводи апеляційної скарги вже були предметом розгляду під час судового провадження у суді першої інстанції.
Місцевий суд обґрунтовано та вмотивовано спростував всі доводи клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі.
Суддя в оскаржуваній постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку вказавши, які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях  ОСОБА_1  є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
Так, винуватість ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, актом огляду транспортного засобу, поданого ОСОБА_1 до митного контролю інвойсом № 99, виявленими квитанціями про оплату ОСОБА_1 в користь компанії «Handrol Trade&Services J. Melczarek» 16 250 євро за автомобіль «MAN»; листом польської компанії «Handrol Trade&Services J. Melczarek» про продаж транспортного засобу на підставі фактури № 1/ST/2020, інформацією польських митних органів про митне оформлення експорту з ЄС в Україну транспортного засобу, проданого компанією "Handrol Trade&Services J. Melczarek" в користь ОСОБА_1 відповідно до фактури № 1/ST/2020 та експортної декларації MRN 20PL394010E0119783; самою фактурою про продаж транспортного засобу за ціною у 16250 євро; службовою запискою.
В частині 2 статті 459 МК України вказано, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що саме ОСОБА_1 придбав для себе автомобіль «MAN» 2014 року випуску, ідентифікаційний номер  НОМЕР_1  у польської компанії "Handrol Trade&Services J. Melczarek" за 16 250 євро. 
Зокрема, вказана обставина стверджується квитанціями про оплату такої суми самим ОСОБА_1 , фактурою № 1/ST/2020 та польською експортною декларацією MRN 20PL394010E0119783. Всі ці документи містять відомості про одних і тих же продавця та покупця, про одну і ту ж ціну транспортного засобу однієї марки, а у фактурі і декларації вказано один і той же ідентифікаційний номер транспортного засобу, який ОСОБА_1 і увіз на митну територію відповідно до складеного щодо нього протоколу про порушення митних правил. 
Отже, вказаними доказами повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1  не є суб`єктом адміністративного правопорушення та не причетний до порушення митних правил за обставин, які ставляться йому у провину.
Крім того, оцінивши та проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, місцевий суд прийшов до правильного висновку про те, що відсутні підстави вважати достовірним той факт, що транспортний засіб був проданий британською компанією ТОВ «АВТО СКАУТ». Дана обставина повністю виключає статус ОСОБА_1 , як перевізника та спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині. 
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Аналізуючи обставини справи та положення ч.1 ст.483 МК України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про те, що саме  ОСОБА_1 , як водій, повинен у даному випадку нести відповідальність за порушення митних правил, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази в розумінні ст.495 МК України його винуватості у порушенні митних правил.
Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
При цьому, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення через відсутність вини у вчиненні правопорушення, на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України шляхом закриття провадження у справі.
Постанова судді Любомльського районного суду від 24 вересня 2020 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК України і КУпАП, а підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.
А тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Оспанова Р.О. – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 вересня 2020 року щодо ОСОБА_3 – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                  В.П. Денісов