ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7356/13-ц                                        Головуючий суддя І інстанції Цвірюк Д. В.
Провадження № 22-ц/818/3912/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Заява про забезпечення позову або доказів

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.,
суддів колегії:                                        Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року, постановлену у складі судді Цвірюка Д.В., по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_3 та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 травня 2013 року у справі № 638/7356/13-ц.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити рішення про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Вважає, що вступаючи в процес як правонаступник сторони або третьої особи, суб`єкт зобов`язаний пред`явити суду докази свого правонаступництва в матеріальному правовідношенні, що у даній справі надано не було, окрім надання свідоцтва про народження.
Також зазначила, що висновки Дзержинського районного суду щодо належності доказів які встановлюють, що заявник є єдиним спадкоємцям помилкові, дані відомості взагалі надані до суду не були.
Послалась на різницю понять «майнові права» та «право власності на майно» та зауважила, заявник у зазначав, що позивачу належало нерухоме майно, а саме спірна квартира, на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова у справі № 2011/20197/12 та Договору про дольову участь в будівництві № 12.01/4-1 від 12.01.2006. Але, у зазначеному заявником рішенні йдеться про майнові права позивача, а не закріплення за ним права власності, що є зовсім різним за своїм значенням.
Вказала, що володільцем спірної квартири є вона, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19.07.2015, тобто саме вона має право власності на квартиру.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Чуб С.В. подав заяву про відкладення розгляду справи з огляду на його зайнятість в іншому судовому засіданні. Оскільки ніяких доказів на підтвердження своєї зайнятості в іншому судовому засіданні адвокат суду не надав, колегія суддів у даному випадку не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи і розцінює таку поведінку, як зловживання процесуальним правом, спрямовану на затягування розгляду скарги поза межі розумних строків. 
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає її подальшому розгляду, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що ні судом першої інстанції при ухваленні рішення від 06.04.2015, ані у рішенні суду апеляційної інстанції від 09.07.2015 не вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 у справі №638/7356/13-ц.
Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.
Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про визнання права власності.
З метою забезпечення позову ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 по цивільній справі №638/7356/13-ц до розгляду по суті цивільної справи та в межах позовних вимог накладено арешт на нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; заборонено Державному реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень в м. Харкові вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна Товариством з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» та іншим особам відносно квартири АДРЕСА_2 .
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2013 позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання права власності задоволено, зокрема, визнано за ОСОБА_3 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.01.2014 заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2013 залишено без змін.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05.05.2014 заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2013 скасовано, постановлено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про визнання права власності на квартиру в повному обсязі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2014 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2013 та рішення апеляційного суду Харківської області від 05.05.2014 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.12.2014 вказану цивільну справу об`єднано в одне провадження з цивільною справою 638/17727/14-ц.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2015 позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «Оргтехбуд» в особі ліквідатора Панаріна Михайла Михайловича, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання права власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 задоволені. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ТОВ «Оргтехбуд» про визнання недійсним договору на дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку №12.04/4-1, укладений 12.01.2006 між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09.07.2015 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2015 року змінено, зокрема, скасовано його в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 65,60 кв.м, жилою площею 33,25 кв.м. Відмовлено в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.04.2015 залишено без змін.
Також судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.02.2013 визнано за ОСОБА_3 майнове право на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.04.2013 вказане рішення суду залишено без змін.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.
У статті 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, згідно до якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
За безпідставністю колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не надав суду доказів того, що він є правонаступником ОСОБА_3 .
Як вбачається з копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 батьками заявника ОСОБА_2 є ОСОБА_3 – позивач у цій справі, та ОСОБА_4 (а. с. 5 т. 97).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 (а. с. 5 т. 11).
Згідно із Листом ПН ХМНО Чуєвої О.Д. № 36/02-14 від 01.07.2019 повідомлено про відкладення видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із існуванням обтяжень спадкового майна – квартири АДРЕСА_2 (а. с. 5 т. 4).
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 успадкував всі права та обов`язки ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано залучив ОСОБА_2 до участі у справі.
Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги про те, що підставою для скасування ухвали районного суду, на думку апелянта, є те, що судом не було враховано різниці понять «майнові права» та «право власності на майно».
Так, ініційоване ОСОБА_2 питання не має на меті вирішення спору про право, та має суто процесуальний характер.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
ОСОБА_1 не було наведено підстав, які б свідчили про доцільність збереження дії заходів забезпечення позову, враховуючи, що спір у цій справі вже вирішено та рішення суду набрало законної сили.
Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справ, ухвала постановлена із дотриманням вимог закону, тому відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга судом апеляційної інстанції залишається без задоволення, а оскаржена ухвала – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                І.В. Бурлака.

                                                                               А.В. Котелевець.