ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

05 листопада 2020 року                                                                м.Суми
                                                               Справа №592/17070/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1585/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Хвостика С. Г. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.,
сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чеботарьова Олександра Петровича
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Костенка В.Г., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 19 червня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні технічним приміщенням. 
Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Її сусідкою була відповідачка, якій належала на праві власності квартира АДРЕСА_2 в цьому ж будинку. На теперішній час відповідачка продала вказану квартиру та зареєстрована за іншою адресою. За час свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2 встановила металеві двері до технічного приміщення, яке знаходиться в коридорі загального користування біля вказаних квартир, згоди на встановлення яких вона не надавала та ключі від яких відповідачка їй також не надала.
Вказує на те, що відповідачка встановленням дверей до технічного приміщення в загальному коридорі створила їй перешкоди в користуванні цим приміщенням.
Просить зобов`язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні нею технічним приміщенням, яке знаходиться в коридорі загального користування біля квартир АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 , шляхом здійснення за власний рахунок демонтажу (знесення) металевих дверей до вказаного технічного приміщення. 
       Ковпаківський районний суд м. Суми від 19 червня 2020 року у задоволенні позову відмовив.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Чеботарьов О.П., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що позов пред`явлено до належного відповідача, оскільки згідно пояснень відповідачки, які вона надала в судовому засіданні, остання за власний рахунок придбала вказані двері та встановила їх до технічного приміщення, при цьому їх встановлення вона з позивачкою не погоджувала, ключі від дверей на надала.
На думку скаржника, пред`явлення позову до іншого відповідача є неможливим, оскільки дії щодо встановлення дверей до технічного приміщення вчинила саме відповідачка, саме вона є їх власником, а тому вона повинна їх демонтувати.
Зазначає, що суд у рішенні не зазначив про те, хто є належним відповідачем у справі.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що, на її думку, суд вірно встановив обставини того, що вона не є стороною по справі, та зобов`язання її вчинити дії стосовно технічного приміщення буде порушенням її прав та свобод, просить залишити без змін рішення суду, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому просить розгляд справи проводити без її участі.
Сумський апеляційний суд ухвалою від 22 вересня 2020 року залучив ОСОБА_3 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а. с. 116).
        Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки та її представника адвоката Чеботарьова О.П., які підтримали апеляційну скаргу, представника  ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
               Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої виходив з того, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем, оскільки вона втратила права на квартиру, яку мала у власності та комору, якою користувалася на правах власника квартира, тому позов заявлено до неналежного відповідача.
               Колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
       Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 8).
Відповідач була власником квартири АДРЕСА_3 . У 2019 році вона продала квартиру і виїхала з неї. З часу продажу квартири відповідачка свого майна у коморі не має, та ключі від неї передала новим власникам квартири АДРЕСА_2 . 
Зазначені квартири розташовані поряд. Власники квартири АДРЕСА_2 і АДРЕСА_4 влаштували вхідні двері квартир так, що вони відкриваються у коридор.
Відповідачка встановила вхідні двері у приміщення комори, яке позивачка називає технічним приміщенням.
Згідно акту обстеження загального коридору будинку по АДРЕСА_5 , складеного 19 лютого 2019 року комісією у складі працівників ТОВ «Керуюча компанія «ДОМКОМ СУМИ», в ході обстеження загального коридору будинку АДРЕСА_5 , 1956 року забудови, який перебуває в експлуатації більше 60 років, виявлено в коридорі загального користування технічне приміщення зачинене металевими дверима, дозвільних документів на забудову мешканцям квартири АДРЕСА_2 в ТОВ «Керуюча компанія «ДОМКОМ СУМИ» не надавалось (а. с. 11).
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно ст.ст. 16, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Під час розгляду справи судом першої інстанції, допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що у другій половині липня 2019 року він купив у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 . З того часу постійно проживає у квартирі. З квартирою також отримав комору і ключі від дверей до неї. Зі слів відповідачки вона особисто зробила ремонт у коморі, а до цього вона була у занедбаному стані. Наявність вказаного приміщення вплинуло на його рішення придбати саме цю квартиру. На даний час він користується вказаною коморою. Тобто відповідачка більше не є її користувачем після продажу квартири. В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 адвокат Мовчан Р.А. також пояснив, що ОСОБА_3 проживає в квартирі АДРЕСА_3 , але власниками квартири є його родичі. В коморі, обладнаній металевими дверима, знаходяться речі ОСОБА_3 та його родичів. 
Отже на даний володільцем та користувачем обладнаного металевими дверима спірного приміщення загального користування в багатоквартирному будинку є новий власник квартири АДРЕСА_3 , який і є належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні приміщенням загального користування в багатоквартирному будинку. 
У відповідності до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження.
Суд не наділений самостійним правом, без відповідного клопотання позивача, залучати в якості відповідача іншу особу.
Отже, у випадку, коли належний відповідач не був залучений до участі у справі, суд першої інстанції має закінчити розгляд справи та відмовити у позові. Така відмова у задоволенні позовних вимог не позбавляє позивача права ще раз звернутися до суду із своїми вимогами, але вже до належного кола відповідачів.
       З урахуванням наведених обставин та норм права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача та відмовив у задоволенні позову до ОСОБА_2 , яка не є володільцем та користувачем спірного приміщення загального користування в багатоквартирному будинку. Та обставина, що саме ОСОБА_2 встановила металеві двері в приміщенні загального користування, не є підставою вважати її належним відповідачем, оскільки спір стосується усунення перешкод в користуванні спірним приміщенням загального користування, яке їй у зв`язку з продажем квартири не належить та яким вона не користується. Оскільки новий власник квартири АДРЕСА_3 , прийняв у володіння та користування спірне приміщення загального користування, облаштоване металевими дверима, саме він і повинен бути відповідачем у спорі щодо усунення перешкод в користуванні цим приміщенням. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Враховуючи предмет позову, дана справа незначної складності, відтак колегія суддів визнає її є малозначною, а тому касаційному оскарженню рішення апеляційного суду відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів – 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чеботарьова Олександра Петровича залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2020 року в даній справі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 06 листопада 2020 року. 

Головуючий:                                                        Т.А. Левченко

Судді:                                                                        В.І. Криворотенко

                                                                               С.Г. Хвостик