ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13900/19                                                 Суддя першої інстанції: Шрамко Ю.Т.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                    - Степанюка А.Г.,
суддів                                        - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,
при секретарі                              - Закревській І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року про повернення без розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про заміну сторони у виконавчому провадженні №46187766, відкритого з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 18 листопада 2014 року №1694 про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», -
В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - Заявник, ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису нотаріуса №1694, виданого 18.11.2014 року, з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Вектор Плюс», у зв`язку з переходом до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» прав кредитора відповідно до договору №1463/К про відступлення прав вимоги.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2019 року закрито провадження за вказаною заявою.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 року частково задоволено апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» - скасовано ухвалу суду першої інстанції від 29.11.2019 року, а справу направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2020 року повернуто без розгляду заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про зміну стягувача у виконавчому провадженні з підстав неналежності її розгляду адміністративним судом та необхідності вирішення даного питання у порядку ст. 442 ЦПК України.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно не враховано при визначенні підсудності даної заяви висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.01.2019 року у справі №826/7941/17, оскільки питання правомірності заміни сторони виконавчого провадження є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, то вказане питання повинно вирішуватися у порядку адміністративного судочинства. Окремо звертає увагу, що виконавчий документ у вигляді виконавчого напису нотаріуса не є виконавчим документом, виданим місцевим судом, що виключає можливість розгляду даного спору у порядку цивільного судочинства.
Після усунення визначених в ухвалі від 22.07.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.08.2020 року, яке у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача було відкладено на 07.10.2020 року.
Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
У судовому засіданні представник Заявника доводи апеляційної скарги підтримав та просив її вимоги задовольнити повністю.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
Як було зазначено раніше, при повертаючи без розгляд подану ТОВ «ФК «Вектор Плюс» заяву, суд першої інстанції виходив з того, що остання повинна розглядатися у порядку, визначеному ст. 442 ЦПК України, позаяк чинними нормами ст. 379 КАС України не передбачена можливість розгляду адміністративним судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.
Матеріали справи свідчать, що 26.01.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №46187766 з примусового виконання виконавчого напису від 18.11.2014 року №1694, предметом якого є звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 2  372  096,16 грн.
Судовою колегією враховується, що положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Отже, законодавцем закріплено право заінтересованих осіб, а також виконавця за заявою сторони на звернення до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Разом з тим, передбачивши можливість звернення до суду із вказаною заявою, Закон України «Про виконавче провадження» не у повній мірі регламентував процедуру реалізації такого права, зокрема, в частині визначення суду, до якого така заява подається у випадку ініціювання зміни сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса.
Судом апеляційної інстанції враховується, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України» зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування.
У рішенні від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив, що вимоги до «якості» закону визначають принцип законності, який частково співпадає з принципом верховенства права, одним з визначальних проявів якого є принципи «доброго врядування» і «належної адміністрації».
У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що за загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Водночас, положення ч. 2 ст. 74 даного Закону передбачають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, у порядку цивільного або господарського судочинства вирішують питання, пов`язані з виконанням саме рішень судів відповідної юрисдикції. Натомість, питання, пов`язані з виконанням як рішень адміністративних судів, так і рішень інших органів (посадових осіб), підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Судовою колегією враховується, що, як вірно зазначив суд першої інстанції, у ч. 1 ст. 379 КАС України у чинній редакції передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Натомість формулювання «суд, який розглядав справу як суд першої інстанції», у ч. 1 ст. 264 КАС України, яка була чинною до 15.12.2017 року та яку застосовувала Велика Палата Верховного Суду при прийнятті постанови від 16.01.2019 року у справі №826/7941/17, не було зазначено.
Водночас, правова природа правовідносин, пов`язаних із розглядом даної заяви, у розрізі їх правової регламентації Законом України «Про виконавче провадження» свідчить, що саме до компетенції адміністративного суду належить вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні, відкритому з метою виконання виконавчого напису нотаріуса. Передача такої заяви на розгляд іншого суду зумовило б порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Таким судом, у розумінні положень КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» є саме адміністративний суд. Розгляд такої заяви за правилами цивільного чи господарського судочинства матиме своїм наслідком порушення права особи на розгляд його заяви належним судом, адже, як вже було підкреслено вище, до компетенції відповідних судів віднесено виключно розгляд питань, пов`язаних з виконанням саме їх рішень.
Поряд з іншим, судом першої інстанції не було також враховано, що у своїй вже неодноразово згаданій вище постанові Велика Палата Верховного Суду формулювала свій висновок щодо належності розгляду відповідного питання адміністративним судом не лише виходячи з положень КАС України, а й з огляду на приписи ст. ст. 15, 74 Закону України «Про виконавче провадження», які протягом 2017-2020 років змін не зазнавали. А відтак, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України відповідні правові висновки Верховного Суду повинні застосовуватися до спірних правовідносин.
Крім того, у постановах від 22.07.2019 року у справі № 822/1659/18, від 26.02.2020 року у справі №826/7981/17 та від 09.04.2020 року у справі № 641/5987/18 Верховний Суд також застосовував відповідну правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №826/7941/17 в аналогічних за змістом правовідносинах. 
З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що повертаючи без розгляду заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» з підстав неналежності її вирішення у порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції не врахував наведені вище положення норм матеріального та процесуального права, що мало своїм наслідком неправильне вирішення питання щодо підвідомчості даної заяви.
До того ж, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що у постанові від 19.02.2020 року у цій ж справі, Шостий апеляційний адміністративний суд, скасовуючи ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2019 року про закриття провадження у справі, також з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №826/7941/17 вказав на те, що дане питання підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.
Разом з тим, вимоги Апелянта про задоволення заяви ТОВ «ФК «Вектор Плюс» щодо заміни стягувача у виконавчому провадження судова колегія вважає передчасними, позаяк у межах даного апеляційного розгляду вирішується питання щодо правильності висновків суду першої інстанції про неналежність розгляду даної заяви у порядку адміністративного судочинства, у той час як питання наявності чи відсутності підстав для зміни стягувача у виконавчому провадженні судом першої інстанції по суті не розглядалося.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання повернення заяви без розгляду було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання щодо непідвідомчості даної заяви адміністративному суду, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 166, 242-244, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 379 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - задовольнити частково.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року - скасувати.
Справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 
Судді                                                                                            Н.П. Бужак
                                                                                                    Л.О. Костюк

Повний текст постанови складено та підписано « 07» жовтня 2020 року.