Справа № 161/12411/20 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1095/20  Категорія: 44 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
03 грудня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я.,
суддів - Данилюк В.А., Карпук А.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2020 року,

                                        В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Луцької міської ради про відшкодування шкоди, який обґрунтувала тим, що рішенням виконкому Луцької міської ради від 13 грудня 1993 року № 361-р їй було надано дозвіл на будівництво гаража по АДРЕСА_1 , 06 січня 2011 року на ім`я позивачки було видано свідоцтво про право власності на побудований цегляний гараж.
Позивачка також зазначала, що відповідач позбавив її права користування приміщенням гаража, оскільки у неї була відібрана земельна ділянка, на якій збудований гараж, а територія гаражного кооперативу занедбана.
Посилаючись на зазначені обставини та на те, що вона протягом тривалого часу не могла користуватися приміщенням гаража, внаслідок чого їй була заподіяна як матеріальна так і моральна шкода, позивачка просила суд стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 100000 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2020 року в цій справі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Апеляційну скаргу позивачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Судом встановлено, що цегляний гараж № 6 загальною площею 16,7 кв. м. в обслуговуючому кооперативі «Пластик-2», який розташований у місті Луцьку Волинської області по вул. Рівненській за № 76-н, належить на праві власності позивачці в цій справі ОСОБА_1 , про що на ім`я останньої 06 січня 2011 року було видано свідоцтво про право власності на майно, речове право на зазначене майно зареєстроване 27 липня 2011 року (а. с. 2, 3).
Позивачка вважає, що внаслідок того, що у гаражного кооперативу рішенням Луцької міської ради було забрано земельну ділянку, в зв`язку з чим вона не може користуватися своїм власним гаражем, їй була заподіяна як матеріальна так і моральна шкода, яку вона просила суд стягнути з відповідача у свою користь в розмірі 100000 грн.
Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Отже, за положеннями статей 11 та 1166 ЦК України підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, потрібно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії. Під майновою шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , судом першої інстанції взято до уваги, що позивачкою не доведено заподіяння їй шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Кожна сторона, як передбачає частина 1 статті 81 ЦПК України,  повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивачка не могла користуватися приміщенням гаража саме внаслідок дій відповідача і що внаслідок цього їй була заподіяна шкода, остання суду не надала.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2020 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді