П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/7073/20	

Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.
Дата і місце ухвалення: 03.09.2020р., м.Одеса
          
        П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
        Головуючого - судді :   Бойка А.В.,
                                         суддів:   Єщенка О.В.,
                                                           Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу приватного підприємства «Гарант-Ескалайн» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до приватного підприємства «Гарант-Ескалайн» про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
В липні 2020 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного підприємства «Гарант-Ескалайн» про стягнення заборгованості по пені за порушення законодавства у сфері ЗЕД в сумі 124  368,80 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з приватного підприємства «Гарант-Ескалайн», а саме з усіх відкритих рахунків в банках обслуговуючих підприємство, суму заборгованості по пені за порушення законодавства у сфері ЗЕД на суму - 124368,80 грн., на бюджетний рахунок №478999980313060105000015447, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 37907783, КБК 21081000, отримувач коштів УДКСУ в Тарутинському районі/21081000.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 30.09.2020 року приватне підприємство «Гарант-Ескалайн»  подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача про неправомірність прийнятих Головним управлінням ДПС в Одеській області податкових повідомлень-рішень від 20.12.2018 року №0057271402 та №0057261402, визначені якими суми податкових зобов`язань контролюючий орган просить стягнути з ПП «Гарант-Ескалайн». Зокрема, відповідачем на адресу позивача надавалося документальне підтвердження  відсутності заборгованості  за зовнішньоекономічним контрактом від 20.05.2017 року №1 (відсутність порушення строків поставки товару) внаслідок проведення заліку зустрічних однорідних вимог за зовнішньоекономічним контрактом від 15.12.2017 року №1. Така умова не суперечить діючому законодавству, в тому числі Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року №599-ХІІ.
Також, апелянт посилається на те, що в акті перевірки, на підставі якого позивачем винесено податкові повідомлення-рішення від 20.12.2018 року №0057271402 та №0057261402, зазначено про порушення ПП «Гарант-Ескалайн» ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», який втратив чинність ще до моменту проведення перевірки  та складання акту перевірки від 21.06.2018р. Таким чином, за твердженнями апелянта, нарахована в незаконний спосіб сума заборгованості не може бути примусово стягнута з платника податків, в той час як частиною 4 статті 9 КАС України встановлено обов`язок суду з`ясовувати всі обставини справи. 
У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року та прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області.
Головне управління ДПС в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ПП «Гарант-Ескалайн», в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначає, що з урахуванням того, що позовними вимогами є стягнення податкового боргу з платника податків, предметом доказування в такому випадку є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості: встановлення факту сплати податкової заборгованості в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України. Позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що ПП «Гарант-Ескалайн» не оскаржило ні в судовому, а ні в адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення від 20.12.2018 року №0057271402 та №0057261402, а також не сплатило визначені ними суми грошових зобов`язань. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 24.10.2018р. №8192, у період з 30.10.2018 року по 05.11.2018 року головним державним ревізором-інспектором  відділу перевірок фінансових операцій  управління податкового аудиту  ГУ ДФС в Одеській області Танською Г.Д. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Гарант-Ескалайн» з питань дотримання вимог валютного законодавства  за контрактом від 20.05.2017 року №1 за період діяльності з 25.01.2018 року по 05.11.2018 року.
За наслідками перевірки складено акт №2461/15-32-14-02/37437080 від 12.11.2018 року, яким зафіксовано порушення ПП «Гарант-Ескалайн»:
-          ст.2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині недотримання законодавчо  встановлених термінів  розрахунків в сумі 15  120 доларів США за Контрактом від 20.05.2017 року №1, укладеним з нерезидентом «FUZHOU TERA FUND PLASTIC PRODUCT CO., LTD» (Китай) - встановлена прострочена дебіторська заборгованість в сумі 15  120 доларів США (401  937,85 грн.) за Контрактом від 20.05.2017 року №1;
-          ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст.1 Указу Президента України від 18.06.1994 року №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну  валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» - ненадання Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України  і знаходяться за її межами станом на 01.10.2018 року.
Зокрема, в ході перевірки посадовою особою ГУ ДПС в Одеській області встановлено, що за контрактом від 20.05.2017 року №1 (де компанія «FUZHOU TERA FUND PLASTIC PRODUCT CO., LTD.» значиться як продавець, а ПП «Гарант-Ескалайн» - як покупець), покупцем здійснено на користь продавця за товари авансовий платіж в розмірі 15 120,00 доларів США, але товар за контрактом від 20.05.2017 року №1 на митну територію України не надходив, у зв`язку з цим станом на 25.07.2018 року за вказаним контрактом виникла прострочена дебіторська заборгованість на суму 15 120,00 доларів США (401 937,85 грн.).
Копію акту перевірки №2461/15-32-14-02/37437080 від 12.11.2018 року ПП «Гарант-Ескалайн» отримало 06.12.2018 року.
На підставі вказаного акту перевірки 20.12.2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
-          №0057271402, яким до відповідача застосовано  штрафні (фінансові) санкції в сумі 170,00 грн. за порушення  ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст.1 Указу Президента України від 18.06.1994 року №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну  валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами»;
-          №0057261402, яким до відповідача застосовано  штрафні (фінансові) санкції в сумі 124  198,80 грн. за порушення ст.2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Зазначені податкові повідомлення-рішення отримано підприємством 26.12.2018 року, однак не оскаржено їх ні в судовому, а ні в адміністративному порядку, як і не сплачено визначені ними суми грошових зобов`язань.
У зв`язку з цим, Головним управлінням ДПС в Одеській області 04.12.2019 року сформовано на направлено на адресу ПП «Гарант-Ескалайн» податкову вимогу форми «Ю» №333926-52, якою підприємство повідомлено, що загальна сума податкового боргу платника податків станом на 03.12.2019 року становить 124  368,80 грн.
У зв`язку з непогашенням ПП «Гарант-Ескалайн» заборгованості по сплаті грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 20.12.2018 року №0057271402 та №0057261402, Головне управління ДПС В Одеській області звернулося з позовом до суду про стягнення податкового боргу. 
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області та наявність підстав для їх задоволення. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п.п.95.2, 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Отже, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.
При вирішенні спору суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання Головним управлінням ДПС в Одеській області встановленого ПК України порядку звернення з даним позовом до суду про стягнення податкового боргу.
В апеляційній скарзі ПП «Гарант-Ескалайн» не заперечує таких висновків суду першої інстанції. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що до підприємства податковими повідомленнями-рішеннями від 20.12.2018 року №0057271402 та №0057261402 неправомірно застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері ЗЕД на загальну суму 124  368,80 грн.
Зокрема, апелянт зазначає, що Китайська компанія «FUZHOU TERA FUND PLASTIC PRODUCT CO., LTD.» з 2016 року є постійним бізнес-партнером ПП «Гарант-Ескалайн». Протягом 2016-2020 року ПП «Гарант-Ескалайн» з компанією «FUZHOU TERA FUND PLASTIC PRODUCT CO» укладено декілька зовнішньоекономічних контрактів на поставку товарів до України на адресу ПП «Гарант-Ескалайн», серед яких є контракти №1 від 20.05.2016 року, №1 від 20.05.2017 року, №1 від 15.12.2017 року. На час прибуття посадової особи для проведення перевірки в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 перебували лише деякі копії документів, що стосуються відносин з компанією «FUZHOU TERA FUND PLASTIC PRODUCT CO», інші документи та копії знаходились в офісі за адресою: пр. Миру, 3 смт. Тарутине, Одеська обл. Для перевірки було взято лише деякі наявні документи, а саме контракт від 20.05.2017 року №1, митна декларація від 21.02.2018 року №UA500020/2018/001401, інвойс від 22.12.2017 року, СМR № 1498;
Під час проведення перевірки посадовою особою не бралося до уваги та не долучалися до акту перевірки документи, які свідчать про відсутність заборгованості продавця перед покупцем в сумі 15 120 доларів США та не долучались ці документи до результатів перевірки. Додатковою угодою від 20.01.2018 року до контракту №1 від 20.05.2017  року передбачено, що сторони прийшли до угоди про те, що взаєморозрахунки у разі предоплати або недоплати можуть здійснюватись за рахунок зустрічних однорідних вимог. За контрактом №1 від 20.05.2017 року покупцем на користь продавця здійснено за товари авансовий платіж в розмірі 15120,00 доларів США, але товар на адресу покупця за вказаним контрактом не надходив. Товар «іграшки дитячі» вартістю 15 120 доларів США, про який йдеться в Акті перевірки та в позові, що оформлювався в митному відношенні в Одеській митниці ДФС 21.02.2018 року за митною декларацією №UA500020/2018/001401 та інвойсом від 22.12.2017 року №1 надійшов в рамках контракту №1 від 20.05.2016  року, що підтверджується контрактом та Актом перевірки. 
26.11.2018 року між продавцем та покупцем здійснено звірки розрахунків по контрактам №1 від 20.05.2017 року та №1 від 15.12.2017 року, за результатами яких складено акти. З актів звірки розрахунків встановлено, що за контрактом №1 від 20.05.2017 року покупцем сплачено на користь продавця суму 15 120,00 доларів США, але товар на вказану суму продавцем не відправлявся, тобто борг продавця перед покупцем за цим контрактом становить 15 120,00 доларів США. За контрактом №1 від 15.12.2017 року продавцем на адресу покупця було відправлено товар на 31937,74 доларів США, а покупцем сплачено суму у розмірі 6400,00 доларів США, тобто борг покупця перед продавцем за цим контрактом становить 25 537,74 доларів США. За наявності таких боргів покупцем та продавцем 26.11.2018 року на вказані суми висунуто один-одному претензії. Враховуючи наявність претензій один до одного продавець та покупець 26.11.2018 року уклали угоду про залік зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої зобов`язання продавця перед покупцем за договором №1 від 20.05.2017 року на суму 15 120,00 доларів США припиняються, сума заборгованості складе 0,00 доларів США за рахунок суми заборгованості покупця перед продавцем у розмірі 25 537,74 доларів США і за контрактом №1 від 15.12.2017 року сума заборгованості покупця перед продавцем складе (25 537,74 - 15 120,00) 10417,74 доларів США. Така угода не суперечить діючому законодавству зокрема Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року №599-ХІІ та прямо передбачена додатковою угодою від 20.01.2018 року до контракту №1 від 20.05.2017 року.
Апелянт зазначає, що враховуючи необ`єктивність перевірки відповідачем на адресу позивача подано заяву, до яких додано копії документів, що підтверджують відсутність заборгованості за контрактом від 20.05.2017 року №1.
Надаючи правову оцінку таким доводам апелянта колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст.2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» імпортні операції резидентів,  які здійснюються на умовах відстрочення  поставки,  в  разі,  коли  таке  відстрочення перевищує  180  календарних  днів  з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу  виконавчої  влади,  що  реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Строк  та  умови  завершення  імпортної операції без увезення товару    на    територію    України    визначаються   у   порядку,  встановленому  Кабінетом  Міністрів України за погодженням з Національним банком України.
Національний  банк  України має право запроваджувати на строк до  шести  місяців  інші  строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Як вбачається зі змісту акту перевірки №2461/15-32-14-02/37437080 від 12.11.2018 року 25.01.2018 року ПП «Гарант-Ескалайн» з поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», здійснено авансовий платіж на суму 15  120,00 доларів США  (436  444,35 грн.)  на користь нерезидента «FUZHOU TERA FUND PLASTIC PRODUCT CO., LTD.» за зовнішньоекономічним контрактом від 20.05.2017 року №1. 
Законодавчо встановлений граничний термін поставки товару, передбачений ст.2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», - 24.07.2018 року. 
Однак, при проведенні перевірки встановлено, що у вказаний термін товар за контрактом від 20.05.2017 року №1 на митну територію України не надходив.
Відповідно до ст.4 Закону №185/94-ВР порушення    резидентами,    крім   суб`єктів господарювання,  що  здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної  операції  на  період  її  проведення,  строків, передбачених   статтями  1  і  2  цього  Закону  або  встановлених Національним  банком  України  відповідно  до  статей  1 і 2 цього Закону,  тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у   розмірі   0,3  відсотка  суми  неодержаної  виручки  (вартості недопоставленого  товару)  в  іноземній  валюті,  перерахованої  у грошову  одиницю  України  за  валютним курсом Національного банку України   на  день  виникнення  заборгованості.  Загальний  розмір нарахованої  пені  не  може  перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
В апеляційній скарзі відсутні посилання на помилковість висновків податкового органу про те, що станом на 24.07.2018 року авансований за контрактом  від 20.05.2017 року №1 товар не надійшов на митну територію України.
Апелянт посилається на укладення  26.11.2018 року з компанією-нерезидентом «FUZHOU TERA FUND PLASTIC PRODUCT CO., LTD.» угоди про залік зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої зобов`язання продавця перед покупцем за договором №1 від 20.05.2017 року на суму 15 120,00 доларів США припиняються, сума заборгованості складе 0,00 доларів США за рахунок суми заборгованості покупця перед продавцем у розмірі 25 537,74 доларів США і за контрактом №1 від 15.12.2017 року сума заборгованості покупця перед продавцем складе (25 537,74 - 15 120,00) 10417,74 доларів США. 
Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання ПП «Гарант-Ескалайн», оскільки вони не спростовують порушення законодавчо встановленого граничного терміну поставки товару, передбаченого ст.2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», - 24.07.2018 року, за що на відповідача накладено штрафні санкції. Укладення угоди про залік зустрічних однорідних вимог мало місце 26.11.2018 року, тобто після спливу граничного терміну поставки товару та після проведення перевірки та складення за її результатами акту №2461/15-32-14-02/37437080 від 12.11.2018 року.
Що ж до посилань ПП «Гарант-Ескалайн» на те, що в акті перевірки зазначено про порушення ПП «Гарант-Ескалайн» ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», який втратив чинність ще до моменту проведення перевірки, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» втратив чинність 07.02.2019 року з введенням у дію з Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII від 21.06.2018 року, який набрав чинності 07.07.2018 року.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про задоволення позову не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ПП «Гарант-Ескалайн» та скасування рішення суду першої інстанції від 03 вересня 2020 року не вбачається.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу приватного підприємства «Гарант-Ескалайн» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Бойко А.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Шевчук О.А.