ПОСТАНОВА
Іменем України

16 грудня 2020 року 
Київ
справа №640/13943/16-а
адміністративне провадження №К/9901/33502/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Бевзенка В.М., Берназюка Я.О., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Київського районного суду м. Києва у складі судді Зінченко С.Г. від 30 листопада                2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Бегунца А.О., Старостіна В.В., Рєзнікової С.С. від 23 січня 2017 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України в частині відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності II групи після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 42-місячного грошового забезпечення на момент призначення інвалідності (липень 2010 року)за аналогічною посадою, яку він займав на момент звільнення;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності II групи після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 42-місячного грошового забезпечення на момент призначення інвалідності (липень 2010 року) за аналогічною посадою, яку він займав на момент звільнення;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності II групи після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 42-місячного грошового забезпечення на момент призначення інвалідності (липень 2010 року) з аналогічною посадою, яку він займав на момент звільнення;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності II групи після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 42-місячного грошового забезпечення на момент призначення інвалідності (липень 2010 року) за аналогічною посадою, яку він займав на момент звільнення.      

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Київського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року, позов задоволено частково. 

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності II групи після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 42-місячного грошового забезпечення на момент призначення інвалідності (липень 2010 року) за аналогічною посадою, яку він займав на момент звільнення.

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 разом із висновком Харківського обласного військового комісаріату щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності II групи після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 42-місячного грошового забезпечення на момент призначення інвалідності (липень 2010 року) за аналогічною посадою, яку він займав на момент звільнення та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

3. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у позивача наявне гарантоване Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності , що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Обов`язок призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням                   ІІ групи інвалідності покладено на Міністерство оборони України. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Міністерство оборони України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, звернулося із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, звільненим в запас.

6. У період з 11 серпня 1966 року по 08 грудня 1968 року позивач проходив строкову військову службу та приймав участь у бойових діях на території Республіки Чехословаччини у складі військової частини п/п93684.

7. З 22 грудня 2012 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії. 

8. У лютому 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням               ІІ групи інвалідності.

9. Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №280/ВСЗ від 16 лютого 2016 року позивачу відмовлено у складанні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та направленні його заяви на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.    

10. Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11. В обґрунтування вимог касаційної скарги Міністерство оборони України вказує на те, що ІІ група інвалідності встановлена позивачу 22 грудня 2012 року, тобто в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

12. Відзиву на касаційну скаргу Міністерства оборони України інші учасники справи не подали, що відповідно до частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Статтею 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

15. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

16. Постановою Кабінету Міністрів України №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок №975.

17. При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком №975, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 № 1331;
- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

18. Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

19. Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, а саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону України від 03 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», яка діяла з 01 січня 2007 року до 01 січня 2014 року та Порядок № 499.

20. Так, частинами другою та шостою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній з 01 січня 2007 року до 01 січня 2014 року, зокрема, було передбачено: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України (частина друга); у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті (частина шоста).

21. Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції до 01 січня 2014 року, існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

22. Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

23. В контексті спірних правовідносин саме частина шоста статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:
- особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;
- визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;
- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

24. Аналогічне правило закріплено Порядком № 499.

25. Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку № 499, військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

26. Частиною шостою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній з 01 січня 2017 року по 01 січня 2014 року, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

27. При цьому, така позиція не суперечить іншим висновкам Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній з 01 січня 2007 року до 01 січня 2014 року, щодо інших категорій військовослужбовців, у випадку, коли інвалідність встановлена військовослужбовцю, який проходив військову службу у добровільному порядку (за контрактом), після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби, та де зазначеними судами зроблено висновки про наявність у таких військовослужбовців права на отримання одноразової грошової допомоги.

28. Оскільки, позивачу вперше встановлена інвалідність більше ніж через 20 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею            16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у позивача відсутнє.

29. Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 678/370/17.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

30. Оцінюючи висновки судів та доводи касаційної скарги в сукупності, суд вважає, що неврахування вищевказаних обставин, порушення норм матеріального права призвело до помилкових висновків судів попередніх інстанцій та неправильного вирішення спору.

31. Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

32. Оскільки доводи касаційної скарги про порушення норм матеріального права знайшли підтвердження під час касаційного перегляду, суд дійшов висновку, що відповідні судові рішення суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нової постанови - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року – скасувати. 

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова є остаточною  і  оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                        /підпис/                                         Н.В. Коваленко

Судді:                                                            /підпис/                                        В.М. Бевзенко 
                                                            
                                                            /підпис/                                        Я.О. Берназюк
                              
                              З оригіналом згідно,
помічник судді                                                                          О.М. Іващенко
                                                                                                              16.12.2020