ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1892/20  Номер провадження 22-ц/814/2316/20	Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Пікуля В.П., Карпушина Г.Л.,
за участю секретаря Ряднини І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської обласної ради» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Київського районного суду м.Полтави від 18 серпня 2020 року, - 
В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської обласної ради»(далі – КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської ОР») про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Позов мотивовано тим, що відповідачем було неправомірно відмовлено в наданні повної та належної інформації на адвокатський запит позивача в рамках виконання ним угоди про надання правової допомоги.
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 18 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської ОР» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні діївідмовлено в повному обсязі.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що запитувана позивачем в адвокатському запиті інформація стосовно ОСОБА_2 є конфіденційною інформацією, доступ до якої обмежено, а в матеріалах справи відсутні докази наявності дозволу ОСОБА_2 на одержання адвокатом такої інформації.
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги до КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської ОР»про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на очевидній невідповідності висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи.
19 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської ОР»просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, є безпідставними та необгрунтованими.
       Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлено, що ОСОБА_1 має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №4862 від 26 липня 2017 року, виданим Радою адвокатів Донецької області, та посвідченням адвоката України №4862 від 26 липня 2017 року.
20 лютого 2020 року адвокатом ОСОБА_1 (що діяв як Виконавець) та фізичною особою ОСОБА_2 (що діяв як Замовник) укладено угоду про надання адвокатських послуг, згідно якої Виконавець зобов`язувався надавати Замовнику юридично-правову допомогу щодо оскарження протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно Замовника за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Згідно п.2.1 вказаної Угоди, виконавець зобов`язувався надати Замовникові юридичну-правову допомогу щодо оскарження протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно Замовника за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: надавати консультації, роз`яснення, звертатися із запитами, приймати участь у судових засіданнях, складати правові документи, готувати запити, клопотання, заяви, звернення, надавати консультації, заявляти клопотання, вирішувати всі процесуальні питання відповідно до вимог КУпАП. При виконанні зазначених в п.2.1 обов`язків Виконавець керується чинним законодавством і цією Угодою і гарантує таку якість надаваних за цією Угодою юридично-правової допомоги, що відповідає вимогам, які звичайно ставляться до послуг такого роду. Адвокат не дає ніяких гарантій щодо результату справи, але гарантує належно виконувати при цьому умови Угоди.
21 лютого 2020 року адвокат Ковжога О.І. звернувся до КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської ОР» з адвокатським запитом про надання інформації про його клієнта ОСОБА_2 , яка була йому необхідна в рамках надання юридично-правової допомоги щодо оскарження протоколу про адміністративне правопорушення. Вказана інформація стосувалася з`ясування факту доставлення працівниками поліції до зазначеного закладу його клієнта ОСОБА_2 , а також обставин проходження та результатів його медичного огляду на предмет виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Як вбачається зі змісту адвокатського запиту, до нього, адвокатом ОСОБА_1 було додано копію ордера та копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю.
Листом від 28 лютого 2020 року №1033 КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської ОР» повідомив ОСОБА_1 , що надання йому запитуваної інформації чинним законодавством не передбачено, оскільки згідно Закону України «Про інформацію», статті 40 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про захист персональних даних», статті 6 Закону України «Про психіатричну допомогу», передача відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги без згоди особи або без згоди її законного представника допускається лише для організації надання особі, яка страждає на тяжкий психічний розлад, психіатричної допомоги та провадження досудового розслідування, складання досудової доповіді щодо обвинувачених або судового розгляду за письмовим запитом слідчого, прокурора, суду та представника уповноваженого органу з питань пробації.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що запитувана позивачем в адвокатському запиті інформація стосовно ОСОБА_2 є конфіденційною інформацією, доступ до якої обмежено, а в матеріалах справи відсутні докази наявності дозволу ОСОБА_2 на одержання адвокатом такої інформації про себе.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, з наступних підстав.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1 якого адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) (пункт 1 частини 1 статті 20 Закону № 5076-VI).
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом - це конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частина 2 статті 21 Закону України «Про інформацію»).
Згідно статті 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
Частиною 2 статті 32 Конституції України встановлено заборону збирати, зберігати, використовувати та поширювати конфіденційну інформацію про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У рішенні від 20 січня 2012 року у справі №1-9/2012 Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин 1, 2 статті 32 Конституції України, зазначив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Відповідно до статті 286 Цивільного кодексу України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи. Фізична особа зобов`язана утримуватися від поширення вказаної інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків або з інших джерел.
Положеннями статті 40 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено поняття лікарської таємниці, зокрема передбачено, що медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що запитувана адвокатом ОСОБА_1 інформація є конфіденційною.
В свою чергу, зі змісту питань, значених в адвокатському запиті, ОСОБА_1 , як адвокат ОСОБА_2 , мав намір отримати інформацію про факт доставлення працівниками поліції до медичного закладу свого клієнта, а також обставини проходження та результати його медичного огляду на предмет виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, яка була необхідна йому в рамках надання юридично-правової допомоги щодо оскарження протоколу про адміністративне правопорушення. Надані, адвокатом Ковжогою О.І., до адвокатського запиту документи (копія ордера та копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю),  є достатнім підтвердженням повноважень на підставі яких адвокат має право на отримання інформації стосовно клієнта, з метою його захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , має право на отримання інформації з метою захисту інтересів клієнта, відповідно до покладених на нього обов`язків відповідно до угоди про надання адвокатських послуг від 20 лютого 2020 року (а.с. 11). За таких обставин, ОСОБА_1 , мав право діяти від імені та в інтересах, як законний представник ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокату забороняється використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта, без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю. 
Окрім того, за невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків, адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
А тому, на думку колегії суддів, адвокат Ковжога О.І., реалізовуючи своє професійне право на отримання інформації, запитував інформацію з метою захисту клієнта, та жодним чином не міг порушити право ОСОБА_2 на таємницю про стан його здоров`я (стаття 286 Цивільного кодексу України). 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід задовольнити.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Київського районного суду м.Полтави від 18 серпня 2020 року та постановлення нового рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської ОР» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо судових витрат слід зазначити.
За приписами частин 1 та 6 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлено судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. За подання апеляційної скарги на рішення суду встановлено судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою у 2020 році, на 1 січня якого розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2102 грн.
Оскільки вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , який у даній справі звільнений від сплати судового збору, задоволено повністю, а рішення суду першої інстанції скасовано, то з КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської ОР» підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн. (2102 грн.*0,4) та за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн. (840,80 грн.*150%).
Керуючись ст.ст. 141, 367, п.2 ч.1 ст. 374, п.3, 4 ч.1 ст. 376, 382, суд –
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2020 року - скасувати.
Постановити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської обласної ради» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправними дії головного лікаря Комунального підприємства «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської обласної ради» Мацицького Ігоря Анатолійовича, які полягають у ненаданні повної та належної інформації на адвокатський запит адвоката Ковжоги Олександра Івановича № б/н від 21 лютого 2020 року.
Зобов`язати головного лікаря Комунального підприємства «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської обласної ради» Мацицького Ігоря Анатолійовича надати повну та належну інформацію на адвокатський запит адвоката Ковжоги Олександра Івановича № б/н від 21 лютого 2020 року.
Стягнути з Комунального підприємства «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської обласної ради» в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн.
Стягнути з Комунального підприємства «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської обласної ради» в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 06 листопада 2020 року.

Головуючий                  Т.В. Одринська 

Судді                 В.П. Пікуль

Г.Л. Карпушин