Справа № 305/1700/15-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       12 листопада 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів:Готри Т.Ю., Бисаги Т.Ю.
з участю секретаря: Купар Л.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2018 року у складі судді Бліщ О.Б., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
встановив:
У вересні 2015 року  року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося  до суду з  позовом  до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.04.2008 ПАТ «АК ПІБ» та фізична особа ОСОБА_3 уклали кредитний договір №617, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 300 000 гривень, зі сплатою відсотків за користуванні кредитом в сумі 18 % річних. Однак позичальник ОСОБА_3 неналежно виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, та допустила заборгованість, яка станом на 01.08.2015 становила: 297169,00 грн. заборгованість за кредитом; 402 275,31 грн. – заборгованість по відсотках; 246 371,01 грн. – пені. 
З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором 15.04.2008 між ПАТ «АКПІБ» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №617, відповідно до якого останні передали банку в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у випадках передбачених п.5.1, а саме при неналежному виконанні боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.
  17.12.2012 між ПАТ «АКПІБ» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до п.2.2 договору наслідок передачі Кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, правом на звернення стягнення за зобов`язаннями Позичальника на заставлене майно та іншими правами Вимоги за Кредитними договорами. Отже, внаслідок укладення вказаного договору про відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора, тобто ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором № 617 від 15.04.2008.
  Позивач просив суд винести рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №617 від 15.04.2008, яка станом на 01.08.2015 складає 945815, 32 грн., а саме: заборгованість за кредитом: 297 169, 00 грн.; заборгованість по відсотках - 402 275,31 грн., пеня - 246371,01 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предметі іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом та стадії оцінки майна. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.
08.05.2018 представник позивача ОСОБА_4 подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. У вказаній заяві зазначено, що станом на 06 квітня 2018 заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 1158415,45 грн., з яких – 297169, 00 грн. – тіло кредиту; 620971,51 грн. – відсотки; пеня – 240274,94 грн.
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
На дане рішення Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки та необґрунтовано відмовив у заявленому позові. 
Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу і його не подали.
В судовому засіданні представник апелянта підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити. В останнє судове засідання представник апелянта не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена.
Представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив подану апеляцію, просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.
Інші учасники справи в судове засдіння не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.
Справа на підставі ч.2 ст 372 ЦПК України розглянута у відсутності вищевказаних осіб.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено його права вимоги до позичальника та майнових поручителів про звернення стягнення на предмет іпотеки за укладеними договорами, а також не доведено правомірність нарахування суми заборгованості, а саме процентів в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішенням суду від 27.10.2010 року з позичальника достроково стягнуто всю суму заборгованості за договором.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд виходячи з наступного.

Матеріалами справи  встановлено, що 15.04.2008 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", було укладено Кредитний договір №617, згідно якого банк видав ОСОБА_3 кредит у сумі 300 000 гривень, під 18 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 14 лютого 2017 року. При цьому відповідачка взяла на себе зобов`язання своєчасно сплачувати кредитні кошти, платою за користування кредитом у визначені кредитним договором терміни згідно графіку погашення заборгованості по кредиту.

       В забезпечення виконання зобов`язань за указаним кредитним договором між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено іпотечний договір №617 від 15.04.2008. згідно якого передано в іпотеку будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається, що 17.12.2012 між ним та ПАТ «АКПІБ» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким він набув статусу нового кредитора за вищевказаними кредитним та іпотечним договороми, та про наявність заборгованості позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором, яка станом на 01.08.2015 складає 945 815, 32 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 297 169, 00 грн.; заборгованість по відсотках - 402 275,31 грн., пеня – 246 371,01 грн., а станом на 06 квітня 2018 така заборгованість становить 1 158 415,45 грн., з яких – 297169, 00 грн. – тіло кредиту; 620971,51 грн. – відсотки; пеня – 240274,94 грн, в рахунок якої просив звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦКУ кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

       Згідно ст. 626 ЦКУ договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 

               Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦКУ).  
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)
Згідно з приписами ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Згідно з п. 2.2 договору відступлення прав вимоги між позивачем та ПАТ «АКПІБ» від 17.12.2012, яким обґрунтовано позов, внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, Новий кредитор набуває усіх Прав Вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, правом на звернення стягнення за зобов`язаннями позичальників на заставлене майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.  

Згідно термінів (ст. 1 договору): Кредитним портфелем вважається сукупність усіх прав вимоги, які передаються за цим Договором новому кредитору; «дата передання Прав Вимоги - дата фактичного підписання Сторонами Реєстру Позичальників»; «грошові зобов`язання» - розмір основних грошових зобов`язань щодо кожного окремого позичальника зазначається у Реєстрі позичальників; «Реєстр позичальників» - підписання Сторонами реєстру позичальників засвідчує передачу (відступлення) прав вимоги Первісним кредитором Новому кредитору.  

Згідно п. 4.1. договору: відступлення прав вимоги Первісним кредитором Новому кредитору, набуття Новим кредитором права вимоги та заміни кредитора за правами вимоги на Нового кредитора набувають чинності у день укладення Договору, за умов належного оформлення Сторонами (підписання та скріплення відбитками печаток Сторін) Реєстру позичальників. 

Згідно п. 4.3. договору, Сторони підписують Реєстр позичальників, що є Додатком № 1 до Договору.

       Таким чином належним доказом, який засвідчує факт відступлення (набуття) прав вимоги позивачем по кредитному договору, є належно оформлені і підписані позивачем та ПАТ «АКПІБ» договір відступлення прав вимоги та додаток № 1 до нього (Реєстр позичальників).

 Позивачем не надано Реєстру позичальників, належним чином оформленого згідно умов статті 1, пунктів п. 4.1., 4.3. договору відступлення прав вимоги як Додатку № 1 до нього та підписаного обома сторонами, у т.ч. ПАТ «АКПІБ».

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2015 року позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звертався до суду з позовом до позичальника ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.04.2008 року № 617. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської оласті від 27.01.2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закрпатської області, у задовленні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено. Дані судові рішення залишені без змін постановою Верховного Суду від 16.05.2018 року. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що позивач не довів, що він набув статусу нового кредитора за вищевказаним кредитним договорм. (а.с.161-181 т.1).

Згідно з п. 3.1 договору про передачу прав за договорами забезпечення між позивачем та ПАТ «АКПІБ» від 17.12.2012, ПАТ «АКПІБ» передає позивачу договори забезпечення, а позивач приймає і набуває права за договорами забезпечення. 

Згідно термінів (ст. 1 договору): договори забезпечення – договори іпотеки, перелік, яких міститься в Додатку 1 до цього договору з усіма доповненнями, додатковими договорами та додаками до них (якщо такі є), укладені з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальниками за кредитними договорами.

Позивачем не додано належно оформленого Додатку 1 до вказаного договору.Долучена до матеріалів справи копія з Додатку 1 (а.с.61-65 т.1), без підпису та печатки, не може слугувати доказом належного оформлення документів про права, що передаються.

       З матеріалів справи вбачається, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» раніше вже зверталося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в зв`язку з невиконанням боржниками зобов`язань за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської оласті від 06.05.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12.08.2014 року, в задоволенні заявленого позову відмовлено. Даним судовим рішення встановлено, що позивачем не доведено, що він набув статусу нового кредитора за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами.
       
        З врахуванням вищенаведених обставин судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок, що позивачем не доведено, що він набув статусу нового кредитора за вищевказаними кредитним та іпотечним договороми. Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

        Матеріалами справи встановлено, що згідно кредитного договору № 617 від 15.04.2008 позичальник отримала кредит у сумі 300 000 грн. зі сплатою 18% річних з кінцевим строком повернення кредиту до 14.04.2017.

              Умовами п. 2.4 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника здійснювати погашення кредиту та процентів за користування ним щомісячними черговими платежами відповідно до Графіку (додаток № 1 до кредитного договору, який є його невід`ємною частиною). 

       Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК).

            З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКПІБ» стягнуто достроково заборгованість за кредитним договором від 15.04.2008 року №617 в сумі 375074,37 грн. з яких : 28301,09грн. прострочений кредит; 74055,86грн.заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2152,18 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 1697,33грн. нараховані відсотки за користування кредиту

          Таким чином, пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, тобто стягнення як простроченої заборгованості по кредиту, строк виконання зобов`язання з повернення якого наступив, так і поточної заборгованості (залишку по кредиту), строк виконання зобов`язання з повернення якого не наступив, кредитор тим самим змінив договірні правовідносини, зокрема, кінцевий строк договору з виконання зобов`язання з повернення кредиту. Зміна первісно встановленого договором строку виконання зобов`язання з повернення кредиту зумовлює зміну кредитних правовідносин в частині зобов`язання позичальника зі сплати у подальшому щомісячних чергових платежів з погашення кредиту.

       Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
       
Такі правові висновки, наведені у постанові Верховного суду України від 20.06.2018 р. у справі № 369/10811/13-ц , у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.
З врахуванням наведеного, після пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту, кредитор не вправі нараховувати відсотки за користування кредитом. Натомість, позивач після ухвалення судом рішення від 27.10.2010 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, продовжував нараховувати відсотки та інші платежі за договором і станом на 06 квітня 2018 визначив заборгованість в сумі 1 158 415,45 грн., з яких – 297169, 00 грн. – тіло кредиту; 620971,51 грн. – відсотки; пеня – 240274,94 грн, в рахунок якої просив звернути стягнення на предмет іпотеки.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що така сума заборгованості неправомірно нарахована.
Посилання в апеляційній скарзі, що кредитор і після рішення суду вправі нараховувати відсотки згідно з пунктом у 6.3 кредитного договору від 15.04.№617, яким передбачено, що у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує процети в розмірі 28% річних від простроченої суми, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки, виходячи із тлумачення даної умови договору, вона стосується і поширюється на період строку дії кредитного договору і не застосовується після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
Із заяви ЗАТ «АКПІБ» № 06-08/645 від 29.11.2010 р., зареєстрованої судом (вх. № 2-/10 від 29.11.2010 р.), кредитор в особі ОСОБА_6 отримав 08.12.2010 р. виконавчий лист на виконання рішення суду від 27.10.2010 року по справі № 2-466/10.
Однак, позивачем суду не подано жодних доказів, які б підтверджували про вжиття заходів щодо виконання даного рішення суду, стан виконання даного рішення та сума, яка залишилась непогашена за вказаним рішенням. 
З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки та обґрунтовано відмовив у заявленому позові.
Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не має. Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи та ґрунтуються на припущеннях і неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384,432 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.
Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2018 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення.
Повний текст судового рішення складено 23 листопада 2020 року 
Головуючий: 
Судді: