ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5535/20  Номер провадження 33/814/650/20	Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

Категорія: ч.1 ст.130 КпАП

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем Гнітько А.М.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
його захисника Болтіка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2020 року,
                                
ВСТАНОВИВ:
       
Цією постановою  ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючий менеджером у ФОП ОСОБА_2 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення – штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420, 40 грн.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 13 червня 2020 року близько 22 год. 20 хв. керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Київське Шосе в м. Полтава з ознаками наркотичного сп`яніння та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився в присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
За змістом апеляційної скарги порушник просить скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
При цьому зазначає, що з огляду на приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01 липня 2020 року, неможливо притягнути водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.
Крім того, вказує, що 13 червня 2020 року, за кілька хвилин до події, його зупиняв інший наряд патрульної поліції з приводу порушення Правил дорожнього руху та не виявив у нього ознак сп`яніння.
Після цього він проїхав далі та зупинився і зайшов на мийку, а коли повернувся, то побачив працівників поліції, які після спілкування звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння. За таких обставин вважає, що він не був водієм, а тому не може бути притягнутим до відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України. 
Водночас наголошує про відсутність ознак наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом.
Стверджує, що на відеозапису відображено не всі події, які мали місце 13 червня 2020 року.
Крім того, звертає увагу, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неналежними доказами, оскільки вони не з`явилися в судове засідання.
Також зазначає про порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння, бо йому не пропонували його пройти на місці зупинки транспортного засобу.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення порушника та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозаписи з нагрудної камери поліцейських, приходжу до такого.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КпАП України, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.
 
Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст.247 КпАП України, в даному випадку відсутня, оскільки згідно з цим пунктом провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. 
 
Тобто, в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КпАП України юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені з цієї статті Кодексу, була не скасована, а навпаки посилена.
 
У свою чергу, стаття 8 КпАП України передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. 
 
Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
 
Виходячи із зазначених положень вказані особи не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.
 
Фактичні обставини відмови ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в апеляційній скарзі не заперечуються.
 
Як пояснив у засіданні апеляційного суду порушник, 13 червня 2020 року він керував автомобілем та приблизно о 22 год. 18 хв. був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що він проїхав на заборонений сигнал світлофора. 
 
Перевіривши відеозапис та пересвідчившись у відсутності доказів вини, поліцейські поїхали з місця зупинки і при цьому не повідомляли про наявність у нього ознак сп`яніння.
 
Проїхавши далі, він ( ОСОБА_1 ) зупинився і зайшов на мийку, а коли повернувся то побачив інших патрульних, які після перевірки документів вказали про наявність ознак наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд в наркологічному диспансері, на що він відмовився в присутності двох свідків.
 
Такі пояснення порушника узгоджуються з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та підтверджуються даними, наведеними в листі т.в.о. начальника УПП в Полтавській області від 06 липня 2020 року, направленому на адвокатський запит захисника Болтіка А.С.
 
Тому доводи апеляційної скарги в частині неповного встановлення фактичних обставин справи в суді першої інстанції є слушними, проте не спростовують висновків судді про винуватість ОСОБА_1 з огляду на таке.
 
Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
 
Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. 
 
Сама відмова ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в апеляційній скарзі не заперечується.
 
Той факт, що інші патрульні поліцейські під час спілкування перед вчиненням правопорушення не виявили у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не свідчить про неможливість через деякий час та в іншому місці іншого поліцейського прийти до висновку про наявність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.
 
Доводи ОСОБА_1 про порушення поліцейськими приписів закону, оскільки йому не пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, суперечать Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735.
 
Так, приписами Розділу II цієї Інструкції встановлено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.
 
Водночас, відповідно до п.12 цього Розділу Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
 
Таким чином, дії поліцейського, який встановив у ОСОБА_1 наявність ознак наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд у наркологічному диспансері відповідають вимогам Інструкції та не суперечать приписам ст.266 КпАП України.
 
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.
 
Перебування на місці події свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніким не оспорюється, а їх пояснення узгоджуються з відеозаписом події.
 
Жодних об`єктивних даних, які б свідчили про недопустимість як доказів пояснень цих свідків та протоколу про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.
 
Та обставина, що ОСОБА_1 сам зупинив автомобіль, а не внаслідок вимоги поліцейського, не спростовує висновків судді про порушення ним п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису події встановлено, що обставини, за яких поліцейський висловив пропозицію пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння у наркологічному диспансері, а той у присутності двох свідків однозначно відмовився від його проведення, ніким не заперечуються.
 
Відсутність на відеозапису всіх подій, які мали місце 13 червня 2020 року під час спілкування  ОСОБА_1 з працівниками поліції, в даному випадку не дає підстав стверджувати про недоведеність факту відмови пройти відповідний огляд.
 
Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України. 
 
Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
 
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено. 
 
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 28 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.