П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 400/2039/20	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
04.09.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
        П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Танасогло Т.М.
За участю: секретаря - Іщенка В.О.
 представника апелянта – Мельникова І.Ю. (довіреність від 29.09.2020 року) 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до Головного управління Держгеокадастру Миколаївської області про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:
Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру Миколаївської області від 13.03.2020 року №94-ДК/0071/Пр/03/01-20.
В обґрунтування позову зазначено, що у приписі не вказані конкретні земельні ділянки, їх кадастрові номери, площу, власників земельних ділянок. Також припис не містить вказівку на вчинення конкретних дій, обов`язкових до виконання. Разом з цим, на момент перевірки земельні ділянки під опорами повітряних ліній електропередачі не сформовані та не мають кадастрові номери, а тому не можуть бути об`єктом правопорушення – самовільного зайняття земельної ділянки. У тому числі, позивач зазначає, що контролюючим органом необґрунтовано не враховано, що на момент будівництва  повітряної лінії електропередачі в 1975 році нормативно-правовими актами та ДБН не передбачалась необхідність оформлення прав на земельні ділянки під опорами електропередачі 10 кВ. Законодавство, на яке посилається відповідач у приписі, було прийнято після 1975 року, тому відповідно до  ст. 58 Конституції України  не може поширюватись на спірні правовідносини. Наведені обставини у сукупності, а також те, що у старшого державного інспектора відсутні повноваження з розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення  до відповідальності  та накладання адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене  ст. 53-1 КУпАП, свідчать про неправомірність рішення відповідача та наявність безумовних підстав для його скасування.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки оспорюваний припис внесений за наявності обґрунтованих підстав, порушення вимог земельного законодавства є доведеним та фактично не спростовувались позивачем під час перевірки, а вимоги контролюючого органу у приписі є зрозумілими для підприємства і не передбачають декілька варіантів дій для усунення виявлених порушень, рішення відповідача є правомірним та підстави для його скасування відсутні.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Миколаївобленерго", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження належності земельних ділянок, що були об`єктом контролю, до державної та комунальної власності, не вказав їх кадастрові номери, їх межі тощо. При цьому, зміст спірного припису, який є актом індивідуальної дії та породжує для позивача певні права та обов`язки, у тому числі містить застереження про відповідальність у разі не виконання приписаних вимог, не розкриває суть виявленого порушення та порядок дій, які має вчинити підприємство з метою усунення виявлених порушень. Безумовному зауваженню підлягають ті обставини, що контролюючим органом необґрунтовано не враховано, що на момент будівництва  повітряної лінії електропередачі в 1975 році нормативно-правовими актами та ДБН не передбачалась необхідність оформлення прав на земельні ділянки під опорами електропередачі 10 кВ., а тому відповідно до  ст. 58 Конституції України  приписані порушення вимог законодавства, на яке посилається відповідач, не може поширюватись на спірні правовідносини. Наведені обставини, а також те, що відповідачем не дотримано порядок проведення перевірки, у тому числі не повідомлено позивача про її проведення і не забезпечено участі уповноваженого представника, свідчать про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 17.01.2020 року Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області направило на адресу Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" запит №28-14-0.166-382/2-20, в якому просило надати всі наявні документи, необхідні для здійснення державного контролю за використанням і охороною земель та об`єктивної перевірки інформації, наведеної у зверненні громадянина ОСОБА_1 стосовно порушень вимог земельного законодавства.
У запиті відповідачем зазначено про необхідність надання підтверджень правових підстав використання земельних ділянок, на яких розміщено об`єкти енергорозподіляючої інфраструктури:
1) Поблизу дороги Т1515 в селі Лугове;
         2) У селі Нечаяне ЛЕП 35кв-ПЛ-Нечаяне-ГНС;
         3) Опора №2 ЛЕП 10кВ ф 555 у селі Рибаківка (протяжністю 21540 метрів).
У тому числі, відповідач просив надати інформацію про площу земельних ділянок, зайнятих під кожним окремо об`єктом енергорозподільної інфраструктури, повідомлення про знаходження об`єктів на балансі АТ "Миколаївобленерго", у випадку відсутності правовстановлюючих документів – надати відповідні пояснення.
На вказаний запит АТ "Миколаївобленерго" у листі від 31.01.2020 року №01/24-859 надало інформацію стосовно енергооб`єктів, дані про рік їх введення в експлуатацію. Позивачем пояснено, що структурою тарифів на передачу та постачання електричної енергії протягом останніх років не передбачалось витрат на інвентаризацію землі та оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки. У тому числі, Товариством зазначено про розуміння необхідності оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки та зазначено, що оформлення відповідних правовстановлюючих документів на земельні ділянки для обслуговування енергооб`єктів, в тому числі під ТП в межах Миколаївської області проводиться згідно з планом заходів щодо державної реєстрації права користування на земельні ділянки Товариства, затвердженого протоколом Наглядової ради Товариства від 02.12.2016 року №5. З огляду на те, що у Товариства відсутня можливість одночасного оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, в межах Березанського району Миколаївської області оформлення вказаних документів заплановано на 2023 рік.
Наказом Головного управління Держгеокадастру Миколаївської області від 17.01.2020 року №94-ДК призначено державний нагляд (контроль) з дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель щодо земельних ділянок загальною площею 0,0128 га, які використовуються під розміщення ЛЕП в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області у термін з 18.02.2020 року по 02.03.2020 року.
25.02.2020 року на лист від 17.02.2020 року №28-14-0.166-1287/2-20 АТ "Миколаївобленерго" надало інформацію про відповідальних осіб для присутності під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) щодо земельних ділянок під об`єктами ЛЕП, які розташовані вздовж траси сполучення Лугове-Рибаківка, Миколаїв-Рибаківка біля с. Нечаяне, с. Половинки Миколаївської області.
На виконання вказаного наказу старшим державним інспектором-начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Березанському, Веселинівському, Миколаївському, Очаківському районах здійснено державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності щодо використання земель в межах території Березанського району, а саме – земель, на яких розміщені об`єкти електроенергетики в межах Коблівської об`єднаної територіальної громади Березанського району м. Миколаєва, за результатом якої складено акт від 03.03.2020 року №94-ДК/102/АП/09/01/-20.
За результатами здійснення заходів державного контролю за дотриманням земельного законодавства при використанні земельних ділянок під об`єктами енергетики в межах території Березанського району встановлено, що електрична мережа, в кількості, яку складають відповідні об`єкти енергетики у вигляді сукупності електроустановок для передачі електричної енергії, є власністю та перебувають на балансі АТ «Миколаївобленерго». АТ «Миколаївобленерго» використовує земельні ділянки державної та комунальної власності під об`єктами електроенергетики в межах Березанської ОТГ без наявності правовстановлюючих документів. Встановлено самовільне зайняття земельної ділянки державної власності шляхом будівництва та розміщення опор повітряних ліній електропередач від закінчення меж Тузлівської сільської ради до с. Рибаківка до баз відпочинку «Лугове» вздовж траси Т15-15 «Федорівка-Рибанківка-база відпочинку «Лугове», в кількості 32 опори, що є порушенням ст.ст. 125,126 ЗК України.
Актом обстеження земельної ділянки від 03.03.2020 року №94-ДП/50/Ао/10/01-20 встановлено розмір шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в сумі 11,88 грн. площею 0,0096га.
На підставі виявлених порушень старшим державним інспектором внесено припис від 13.03.2020 року №94-ДК/0071/Пр/03/01-20, яким зобов`язано позивача усунути порушення земельного законодавства в межах Березанського району Миколаївської області у 30-денний строк. У тому числі, у приписі застережено, що виявлене порушення передбачає відповідальність, передбачену п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України та адміністративну відповідальність відповідно до ст.53-1 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, посилаючись на його необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.
Згідно із ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.
Вказані положення земельного законодавства кореспондуються із приписами Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 №963-IV, який визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель та спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.
Відповідно до ст. 4 Закону України від 19.06.2003 №963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.
Згідно із ст. 5 Закону України від 19.06.2003 №963-IV державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
Статтею 6 Закону України від 19.06.2003 №963-IV передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.
За правилами ст. 9 Закону України від 19.06.2003 №963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.
Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України (ст.10 Закону України від 19.06.2003 року №963-IV).
Таким чином, контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів; законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких уповноважено вказаних посадових осіб, що у повній мірі відповідає завданням Держгеокадастру та його територіальним органам, наведеним у Положенні про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15.
Разом з цим, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Правила вказаної статті Земельного Кодексу України діють з 02.05.2009 року у зв`язку із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року №1066-VI.
Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Правила вказаної статті Земельного Кодексу України діють з 01.01.2013 року у зв`язку із набранням чинності Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року № 3613-VI.
У тому числі, згідно із п. 2 Розділу VII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року № 3613-VI (в редакції Закону України від 05.12.2019 року №340-IX) земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок.
Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.
Таким чином, з дня набрання чинності наведених правових актів право власності, користування земельною ділянкою підтверджується у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з урахуванням особливостей, передбаченими вказаними актами, у тому числі в тій частині, на якій наголошено позивачем про набуття в установленому порядку права користування земельними ділянками під об`єктами енергетики.
Виключень щодо підтвердження речового права на користування земельної ділянки чинні норми законодавства не передбачають, а отже позивач як користувач земельними ділянками для розміщення об`єктів енергетики має забезпечити їх виконання у встановлені строки.
Доводи позивача про те, що оспорюваний припис не є зрозумілим в частині порядку виконання вимог контролюючого органу судом першої інстанції правильно визнано необґрунтованими, оскільки ці вимоги у повній мірі відповідають нормам, закріпленим у ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
У тому числі, судом першої інстанції вірно враховано повідомлені позивачем обставини про обізнаність у забезпеченні оформлення правовстановлюючих документів на відповідні земельні ділянки.
Інші доводи позивача ґрунтуються виключно на можливому застосуванні до Товариства санкцій у разі не виконанням вимог контролюючого органу та притягнення до адміністративної відповідальності за виявлені порушення.
При цьому, такі санкції застосовуються за окремими рішеннями суб`єкта владних повноважень, які не предметом оскарження за цим позовом.
Враховуючи викладене, оскільки вимоги припису відповідають чинному законодавству та є обґрунтованим, колегія суддів у повній мірі погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність рішення суб`єкта владних повноважень та відсутність підстав для його скасування.
Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані і відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 23.12.2020 року (з урахуванням терміну перебування членів колегії у відпустці).

       Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
       Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                           Т.М. Танасогло