ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 р. 	Справа № 520/12073/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О.
представник позивача - Сергєєв П.О.
представник відповідача - Саєнко Л.І.  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2020, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.04.2020 по справі № 520/12073/19
          за позовом    Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до    Головного управління ДПС у Харківській області   
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом – відповідач, ГУ ДПС в Харківській обл.), в якому просив суд визнати  протиправним та скасувати: 
- податкове повідомлення-рішення № 00009611306 від 25.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на 285716,25 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009621306 від 25.06.2019  про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 1793422,25 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009631306 від 25.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений, фізичними особами за результатами річного декларування, на 1609967,77 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009641306 від 25.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 134163,99 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009661306 від 25.06.2019  про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у 510,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009651306 від 25.06.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі        170,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення №00009591306 від 25.06.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 1,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009601306 від 25.06.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 510,00 грн;
- рішення № 00009581306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 25.06.2019 в розмірі 36688,08 грн; 
- рішення № 00009561306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 25.06.2019 в розмірі 170,00 грн;
- рішення № 00009571306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання , подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 25.09.2019 в розмірі 170,00 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.06.2019 № Ф-000007511306 з єдиного внеску в сумі 257155,80 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 в задоволенні адміністративного позову  ФОП ОСОБА_1 відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач зазначив, що судом першої інстанції зроблено необґрунтований висновок щодо наявності порушень з боку позивача вимог податкового законодавства, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази щодо отриманих  ФОП ОСОБА_1 грошових переказів через ТОВ «Пост Фінанс» за здійснені відправлення поштових вантажів із залученням ТОВ «Нова Пошта», а саме: чеки, квитанції, рахунки, накладні тощо. Таким чином, факти встановлення порушення податкового законодавства за відсутності первинних документів та без з`ясування як сутності господарської діяльності  позивача, так і факту такої діяльності у період, охоплений податковою перевіркою, і, відповідно, рішення, прийняті за наслідками перевірки на підставі недопустимих доказів не можуть вважатись правомірними. При цьому, відповідач не мав права робити висновки про отримання позивачем доходу та порушення вимог податкового законодавства, використовуючи лише інформацію тільки з листа ДФС України від 16.11.2018 без дослідження первинних документів. Крім того, позивач звертає увагу, що листи від ТОВ «Нова Пошта» та  ТОВ «Пост Фінанс» взагалі не досліджувалися під час перевірки та не зазначені в акті перевірки. Крім того лист від ТОВ «Пост Фінанс» містить інформацію про грошові перекази на користь фізичної особи, а не про дохід фізичної особи – підприємця. Також позивач вказує, що судом першої інстанції не враховано факт порушення відповідачем порядку проведення спірної перевірки та відсутність правових підстав для її проведення.
Відповідач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
27.05.2019 головним державним ревізором - інспектором ГУ ДФС у Харківській обл. проведено документальну позапланову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 з питання дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України (далі – ПК України) податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2016 по 31.12.2018. 
За результатами перевірки складено акт № 1792/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 27.05.2019, відповідного до висновків якого перевіряючим встановлено наступні порушення:
- п.п. 2 п. 293.8 статті 293 ПК України від 02.12.2010 № 2755-Vl із змінами та доповненнями, у зв`язку з чим, занижено податкові зобов`язання по єдиному податку за 2016 рік на 228573,00 грн.;
- п.п. 16.1.2 п.16.1 ст. 16, п. 177.10 ст.177 ПК України, в частині відсутності обліку доходів та витрат за встановленою формою з 01.01.2017 по 31.12.2018;
- п.п. 49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.11 ст.177 ПК України від 02.12.2010 № 2755 зі змінами та доповненнями, а саме, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 та за 2018 роки не надано;
- п.п. 177.5.2. п. 177.5, ст. 177 ПК України від 02.12.2010 № 2755 зі змінами та доповненнями, а саме, неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 1 квартал 2017;
- п. 177.1, 177.2 ст.177. ст. 177 ПК України, а саме, заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 1 287 974,21 грн, а саме, заниження за 2017 рік на         697418,82 грн,  за 2018 - на 590555,39 грн;
- ст.168, 176, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16- 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України  а саме,  заниження податкових зобов`язань по військовому збору у перевіряємому періоду в сумі 107331,19 грн;
-п.4) ч.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-Vl зі змінами та доповненнями "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі – Закон №2464), а саме,  надання звітів за 2017 - 2018 не за встановленою формою;
- п.1) ч.1 ст.4, п.1) 4.2. ст.6, п.2) ч. 1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону №2464, а саме,  заниження ЄСВ за 2017 - 2018 на загальну суму 257155,80 грн, а саме,  за 2017 на 109725,00 грн, за 2018 на 147 430,80 грн;
- п. 181.1 ст.181, п. 183.4 ст.183, п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188 ПК України, а саме заниження податкового зобов`язання з ПДВ в сумі 1434737,80 грн,  в тому числі за 2017 – 776 599,40 грн, за 2018 – 658 138,40 грн;
- п.44.1 та 44.3 ст.44 ПК України;
- п.63.3 ст. 63 ПК України неподання у строки та випадках, передбачених Податковим кодексом України заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних;
- ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі – Закон №265/95)  із змінами та доповненнями, а саме з 01.01.2017 по 31.12.2018 при розрахунках за готівкові кошти з покупцями не застосовував книгу обліку розрахункових операцій та розрахункові книжки з додержанням порядку їх ведення".
Не погодившись із висновками, які викладені  в акті перевірки, ФОП ОСОБА_1 направив заперечення до ГУ ДФС у Харківській обл.
Листом №15304/ФОП/20-40-13-06-16 20.06.2018 податковий орган повідомив платника податків про те, що за результатами розгляду заперечень висновки акту перевірки залишено без змін. 
На підставі висновків акту перевірки № 1792/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 27.05.2019, ГУ ДФС у Харківській обл.  винесено наступні рішення:
- податкове повідомлення-рішення № 00009611306 від 25.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на 285 716,25 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009621306 від 25.06.2019  про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 1 793 422,25 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009631306 від 25.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений, фізичними особами за результатами річного декларування, на 1 609 967,77 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009641306 від 25.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 134 163,99 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009661306 від 25.06.2019 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у 510,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009651306 від 25.06.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 170,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення №00009591306 від 25.06.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 1,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 00009601306 від 25.06.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 510,00 грн;
- рішення № 00009581306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 25.06.2019 в розмірі 36688,08 грн; 
- рішення № 00009561306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 25.06.2019 в розмірі 170,00 грн;
- рішення № 00009571306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання , подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 25.09.2019 в розмірі 170,00 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.06.2019 № Ф-000007511306 з єдиного внеску в сумі 257 155,80 грн.
Не погоджуючись із вказаним податковими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наявності  підстав для збільшення позивачу сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість, єдиного податку з фізичних осіб, податку на доходи фізичних осіб, що сплачений, фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок з доходів фізичних осіб, з єдиного внеску,  штрафних санкцій за своєчасно не нарахованого єдиного внеску, за неподання, звітності з єдиного внеску за результатами документальної перевірки, а також з того, що податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які визначені законодавством України.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За висновками документальної податкової перевірки , самозайнятої особи ОСОБА_1 – платника єдиного податку другої групи, контролюючим органом встановлено перевищення граничного обсягу доходів у 2016 році на суму 1 523 820,00 грн., у зв`язку з чим, позивачем протягом перевіреного періоду (2016 – 2018 років) занижено податкові зобов`язання з єдиного податку, податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, військового збору, податку на додану вартість та порушено вимоги подання податкової звітності з відповідних податків та зборів.  
У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Згідно з підпунктом  162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Статтею 164 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 (різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця) та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу (різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності).
Відповідно до підпунктів 164.1.1-164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.
Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (пункт 179.1 статті 179 ПК України).
Перевіряючи правомірність висновків податкового органу про встановлені порушення під час перевірки платника податків, самозайнятої особи ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Харківській області отримано податкову інформацію, а саме: лист ДФС України від 16.11.2018  №35805/7/99-99-13-04-03-17 та доповнення до вказаного листа від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17 про те, що протягом періоду з 01.01.2016 по 31.12.2018 самозайнята особа ОСОБА_1 здійснював доставку товару (швейні машини) через мережу  ТОВ «Нова Пошта», грошові перекази за товар отримував через ТОВ «Пост Фінанс».
На підставі отримання відповідачем вказаної податкової інформації, 26.03.2019 за вих. №7640/ФОП/20-40-13-04-11 ГУ ДФС у Харківської обл. був направлений на адресу позивача письмовий запит про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин з придбання товарів та їх реалізації (договори, видаткові накладні, банківські рахунки та розрахункові документи, акти виконаних робіт тощо), отримання грошових переказів за товар із залученням ТОВ «Пост Фінанс» у 2017 - 2018 роках через мережу доставки ТОВ «Нова Пошта» (т. 1 а.с.19-20). Вказаний запит отриманий позивачем 12.04.2019 (т. 1 а.с. 21)
У відповідь на запит ФОП ОСОБА_1 на адресу контролюючого органу направив листа, яким повідомив, що надання пояснень не вбачається можливим, оскільки в запиті не зазначено жодного конкретного факту, який свідчить про будь-яке порушення податкового та іншого законодавства з боку ФОП ОСОБА_1 , не вказано які норми законодавства порушені та у який термін, не наведено конкретного чи вичерпного переліку документів, які вимагаються та за який період, запит не містить підстави його надіслання в порушення п. 73.3 ст. 73, п.п. 78.1.11, п. 78.1 ст. 78 ПК України, а отже  запит не відповідає законодавчо встановленій формі.  
В подальшому керівником ГУ ДФС у Харківській обл. було прийнято рішення, яке оформлене наказом від 11.05.2019 № 3372, про проведення документальної позапланової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 41.1 ст. 41, п. 49.2 ст. 49, п.п. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п.62.1 ст.62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1, п. 78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України з питання дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2016  по 31.12.2018.
Крім того, позивачу вручено запит № 12527/ФОП/20-40-13-06-16 від 16.05.2019 щодо надання інформації та документів, зокрема, стосовно взаємовідносин з ТОВ "Пост Фінанс"  в частині постачальників, покупців продукції, транспортування, банківських рахунків, відкритих платником податків. 
27.05.2019 у приміщенні ГУ ДФС у Харківській обл. головним державним ревізором - інспектором проведено документальну позапланову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 з питання дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених  ПК України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2016 по 31.12.2018. 
В акті перевірки №1792/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 27.05.2019 контролюючим органом зазначено, що згідно з листом ДФС України від 16.11.2018  №35805/7/99-99-13-04-03-17 та доповненням до вказаного листа від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17 самозайнята особа ОСОБА_1 користувався послугами ТОВ «Нова пошта» та ТОВ «Пост Фінанси» та протягом 2016-2018 здійснював торгівлю швейними машинами шляхом поштових відправлень. З відомостей наданих ТОВ «Нова пошта» та ТОВ «Пост Фінанси» про суми виплачених доходів, самозайнята особа ОСОБА_1 за 2016-2018 роки за відправлення швейних машин отримав дохід у 2016 році – в сумі 3 023 820 грн., у 2017 році – в сумі 3 882 997 грн. та у 2018 році – в сумі 3 290 692 грн. 
Копії листів від ТОВ «Нова пошта» та ТОВ «Пост Фінанси», надісланих на адресу ДФС України,  надані відповідачем до матеріалів справи (т. 1 а.с. 161 – 164).
Крім того, в акті перевірки зазначено, що у зв`язку з ненаданням самозайнятою особою ОСОБА_1 документів, які відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим особам контролюючих органів після початку перевірки, складено акти про ненадання документів до документальної позапланової виїзної перевірки від 14.05.2019 №3149/20-40-13-06-08/2906209575, від 15.05.2019 №3182/20-40-13-06-08/2906209575, від 16.05.2019 № 3205/20-40-13-06-08/2906209575, від 17.05.2019 №3232/20-40-13-06-08/2906209575, від 20.05.2019 №3287/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 35, т. 2 ____).
Таким чином, колегією суддів встановлено, а сторонами по справі підтверджено, що підставою для прийняття спірних рішень суб`єкта владних повноважень стала виключно інформація з листа ТОВ «Пост Фінанси» про суми отриманих самозайнятою особою ОСОБА_1 грошових переказів за 2015-2018 роки та листа ТОВ «Нова пошта» про здійснення відправлень останнім вантажів із зазначенням оголошеної вартості. При цьому, первині, розрахункові та інші документи, які б свідчили про отримання позивачем суми доходу, контролюючим органом під час документальної перевірки позивача не досліджувались.  
Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Пункт 78.1 статті 78 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.
За змістом пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Поряд із цим, згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п.44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що документальна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів,одержаних від платника.
Отже, фактично предмет документальної перевірки передбачає встановлення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.
Відповідно до п. 81.3 ст. 81 ПК України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно з статтею 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Колегія суддів зазначає, що в межах документальної перевірки встановлення контролюючим органом правопорушення стосовно отриманого платником податків доходу, без перевірки документів, є неприйнятним, оскільки у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження документів, на підставі яких встановлюються податкові правопорушення. Такий вид перевірки (позапланова виїзна документальна), без надання платником податків відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.
При документальному способі дослідження саме первинні документи є предметом такого дослідження, тоді як висновок контролюючого органу про податкове правопорушення щодо отримання платником податків доходу по факту відсутності документів неможливий без аналізу документів, що підтверджують отримання такого доходу, обсяг доходу, суму перевищення доходу, джерела походження доходу.  
Дані перевірок результатів діяльності платника податків є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства.
Таким чином, у справі, що розглядається, висновки про встановлене порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується на податковій інформації, отриманої від ДФС України, проте така інформація сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є достатнім доказом в розумінні процесуального Закону, а тому носить виключно інформативний характер. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.
Висновки про те, що інформація, яка наявна в інформаційних базах даних ДФС, зокрема і в АС «Податковий блок», як і податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить інформативний характер викладені у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 № 826/23538/15, від 15.09.2020 №826/22614/15.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, при збільшенні позивачу спірними податковими повідомленнями-рішеннями суми грошового зобов`язання відповідачем порушено спосіб реалізації владних управлінських функцій. Колегія суддів зазначає, що наявність податкової інформації про можливі порушення платником податків вимог податкового законодавства само собою не доводять склад податкового правопорушення, яке за своєю суттю може бути встановлене на підставі дослідження первинних документів податкового та бухгалтерського обліку позивача.
Зазначене доводить протиправність податкових повідомлень-рішень, внаслідок недоведеності складу податкового правопорушення та порушення способу встановлення податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття зазначених податкових повідомлень-рішень.
В контексті наведеного слід також зазначити, що за змістом пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 2 розділу I Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року №727, у редакції, чинній на момент проведення перевірки позивача (далі - Порядок №727), визначено, що акт документальної перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Як передбачено пунктами 3, 5 розділу I Порядку №727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Отже, акт податкової перевірки є основним носієм доказової інформації щодо встановлених контролюючим органом податкових правопорушень, який має визначати конкретні юридичні факти (обставини), які суперечать нормам, зокрема, Податкового кодексу України, з послідовним визначенням суми заниження/завищення податкових зобов`язань та з посиланням на конкретні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків, які підтверджують ці факти.
Дослідивши акт перевірки №1792/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 27.05.2019, колегією суддів встановлено, що такий акт складено з порушенням вищенаведених вимог Порядку №727, зокрема факти виявлених порушень податкового законодавства викладені без  посилання на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду нещодавно у постанові від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.   При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, оскільки протиправні дії не тягнуть правомірних наслідків.
Отже, питання дотримання відповідачем процедури призначення та проведення перевірки є істотним для правильного вирішення справи.
Слід зауважити, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акту, в тому числі і оцінка дій посадових осіб контролюючого органу щодо його складання, виклад у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору про оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Разом з тим, у спірних відносинах, головною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства та заниження зобов`язань з податку на додану вартість, єдиного податку з фізичних осіб, податку на доходи фізичних осіб, військового збору була саме обставина ненадання останнім до перевірки первинних та інших документів на підтвердження показників, відображених у податковій звітності, а також наявна в розпорядженні контролюючого органа податкова інформація про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Таким чином, на переконання колегії суддів, об`єктивне встановлення податкового правопорушення щодо отримання платником податків доходу без дослідження документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем такого доходу, є необґрунтованим та безпідставним. 
Крім того, як встановлено колегією суддів із змісту акту перевірки №1792/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 27.05.2019, така проводилась за місцем знаходження податкового органу: м. Харків, вул. П. Болбачана, 25, без присутності позивача, що позбавило останнього можливості надати пояснення та документи, визначені ПК України.
Колегія суддів зазначає, що норми ПК України не передбачають право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки в приміщенні податкової інспекції.
Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Отже, неможливість проведення документальної виїзної перевірки за місцезнаходженням платника податків має бути пов`язана з недопуском посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, що, у свою чергу, має підтверджуватися відповідним актом про недопуск, однак такий акт в матеріалах справи відсутній.
Також, колегія суддів зазначає, що в акті перевірки №1792/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 27.05.2019 вказано, що в ході проведення перевірки використані: АС «Податковий блок», ЦБД ДРФО, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, «НАІС ДДАІ» МВС України. Зокрема, під час перевірки використано лист ДФС України від 16.11.2018 №35805/7/99-99-13-04-03-17 та доповнення до вказаного листа від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17. 
В свою чергу, вказані листи ДФС України містять лише інформацію про суми отриманих платниками податків - фізичними особами через ТОВ «Пост Фінанс» грошових переказів за здійснені відправлення із залученням ТОВ «Нова Пошта» за 2015-2018 роки.
Крім того, в акті перевірки зазначено, що запити на проведення зустрічних звірок з питань взаємовідносин позивача з іншими суб`єктами – контрагентами контролюючим органом не надсилались.  
Будь-яких доказів щодо отримання самозайнятою особою ОСОБА_1 доходу у 2016 році – в сумі 3023820 грн., у 2017 році – в сумі 3882997 грн. та у 2018 році – в сумі 3290692 грн. в акті перевірки не наведено та представником відповідача до суду не надано.
Щодо долученого до матеріалів справи листа ТОВ «Пост Фінанс» від 16.11.2018 у відповідь на запит ДФС України про суми отриманих платниками податків - фізичними особами грошових переказів за 2015-2018 роки, то суд апеляційної інстанції зауважує, що такий лист на момент проведення перевірки і винесення оскаржуваних рішень у скаржника був відсутній, а тому не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження правомірності винесення таких.
Інші документальні підтвердження щодо сум грошових переказів, і як наслідок отримання позивачем доходу у 2016 році – в сумі 3023820 грн., у 2017 році – в сумі 3882997 грн. та у 2018 році – в сумі 3290692 грн., в матеріалах справи відсутні.
Щодо запитів відповідача від 26.03.2019 за вих. №7640/ФОП/20-40-13-04-11 та від 16.05.2019 №12527/ФОП/20-40-13-06-16 про надання інформації та її документального підтвердження про придбання товарів та їх реалізації у 2017-2018 роках, то такі не містять чітко окреслених обставин, які вказують на порушення платником податків податкового законодавства, а також не містять ні конкретних посилань на інформацію, надану ТОВ «Нова пошта» та/чи ТОВ «Пост Фінанс», з якої вбачається порушення позивачем вимог податкового законодавства (накладні, чеки, виписки, договори про надання послуг), ні щодо джерела походження такої інформації.
Таким чином, формування висновків про порушення податкового законодавства без перевірки первинної документації платника податків є неприпустимим, оскільки такі висновки не можуть відповідати дійсним фактичним обставинам. Окрім того, встановити порушення за відсутності первинних документів та без з`ясування як сутності господарської діяльності  позивача так і факту такої діяльності у період, що перевірявся за наявними обставинами, не видається можливим.
Підсумовуючи вказане, враховуючи, що первинні документи ведення бухгалтерського обліку позивача не були предметом дослідження під час перевірки для встановлення відповідності висновків фактичним обставинам, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що висновки акту перевірки №1792/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 27.05.2019 про порушення позивачем вимог податкового законодавства є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а  податкові повідомлення-рішення, прийняті контролюючим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.
У відповідності до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з абзацом першим частини другою цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ця норма узгоджується як з нормою абзацу першого пункту 56.4 статті 56 ПК, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених ПК, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.
В ході розгляду справи, відповідач не довів правомірність донарахування сум грошових зобов`язань самозайнятій особі ОСОБА_1 з підстав порушення ним п.п. 16.1.2 п.16.1 ст. 16, п.44.1 та 44.3 ст.44, п. 49.18.5 п.49.18 ст.49, п.63.3 ст. 63, ст.168, ст. 176 п. 177.1, 177.2, п.п. 177.5.2. п. 177.5, п. 177.10, п.177.11 ст.177, п. 181.1 ст.181, п. 183.4 ст.183, п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188, п.п. 2 п. 293.8 статті 293 Податкового кодексу України, ч.2 ст.6, п.1) ч.1 ст.4, п.1) 4.2. ст.6, п.2) ч. 1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", 
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що оскільки оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень прийняті на підставі недопустимих доказів, тому вони не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню з врахуванням вимог частини 2 статті 2 КАС України.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України”(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України установлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог  апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 та скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 року, ті ухвалення постанови про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .
Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ч.1 ст. 139 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року по справі № 520/12073/19 скасувати.
          Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
          Визнати протиправними та скасувати:
          - податкове повідомлення-рішення № 00009611306 від 25.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на 285716,25 грн;
          - податкове повідомлення-рішення № 00009621306 від 25.06.2019  про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 1793422,25 грн;
          - податкове повідомлення-рішення № 00009631306 від 25.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений, фізичними особами за результатами річного декларування, на 1609967,77 грн;
          - податкове повідомлення-рішення № 00009641306 від 25.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 134163,99 грн;
          - податкове повідомлення-рішення № 00009661306 від 25.06.2019 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у 510,00 грн;
          - податкове повідомлення-рішення № 00009651306 від 25.06.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі        170,00 грн;
          - податкове повідомлення-рішення №00009591306 від 25.06.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 1,00 грн;
          - податкове повідомлення-рішення № 00009601306 від 25.06.2019 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 510,00 грн;
          - рішення № 00009581306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 25.06.2019 в розмірі 36688,08 грн; 
          - рішення № 00009561306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 25.06.2019 в розмірі 170,00 грн;
          - рішення № 00009571306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 25.09.2019 в розмірі 170,00 грн;
          - вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.06.2019 № Ф-000007511306 з єдиного внеску в сумі 257155,80 грн.
          Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України в Харківської області (вул.Пушкінська, буд.46, Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43143704) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , податковий номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 9605 грн. ( дев`ять тисяч шістсот п`ять) за подання позовї заяви та 14407 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста сім) за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова   	
Постанова складена в повному обсязі  15.10.2020.