ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 1.380.2019.005924
адміністративне провадження № К/9901/23291/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Губської О.А.,  
суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 1.380.2019.005924
за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року (колегія суддів: головуючий суддя Пліш М.А., судді Судова-Хомюк Н.М., Ільчишин Н.В.), 
          
ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору

1.          Позивач звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив:
1.1.          визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці ДФС №229-дс від 01 листопада 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;
1.2.          визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці ДФС № 743-0 від 01 листопада 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;
1.3.           зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу № 2 митного поста «Львів-Аеропорт» Галицької митниці Держмитслужби;
1.4.          стягнути з Галицької митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
1.5.          Позов обґрунтовано тим, що, на думку позивача, висновки Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Львівської митниці ДФС (далі - Дисциплінарна комісія) є безпідставними, оскільки сформовані без дослідження всіх доказів. Позивач вважає, що факт відсутності в його діях складу дисциплінарного проступку встановлений в межах кримінального провадження та в межах судової справи про порушення митних правил та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 . Норми, в порушення яких його звинувачують в наказі №229-дс, та які передбачені пунктами 2.1.1, 2.1.6, 2.2.1.3, 2.2.1.4, 2.2.1.21.1, 2.2.30.1, 2.2.30.3, 2.2.30.8, 2.2.30.11, 2.2.30.14, 2.2.30.15, 2.2.44 Положення про відділ митного оформлення №2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС, регулюють лише завдання та обов`язки головного державного інспектора, а не посадові обов`язки заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС. У висновку службового розслідування неповно вказана інформація щодо обставин, що пом`якшують відповідальність державного службовця. Зазначені у наказі Львівської митниці «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 01 листопада 2019 року ДФС №229-дс обставини, які обтяжують відповідальність, є безпідставними припущеннями. Також позивач вказав, що у нього не відібрано пояснення перед накладенням дисциплінарного стягнення. До того ж, вважає, що його протиправно позбавили права внести зауваження до висновку Дисциплінарної комісії та подати клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення. Крім цього, в день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку та не видав йому трудову книжку. 
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
2.          Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
2.1.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів, які б спростовували обставини, встановлені в ході службового розслідування та свідчили про належне виконання ним своїх посадових обов`язків. Також суд зазначив, що дисциплінарна та кримінальна відповідальність державного службовця є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення державних службовців до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами. Крім цього, Законом України «Про державну службу» розмежовано випадки притягнення державного службовця до дисциплінарної та кримінальної відповідальності як самостійні підстави для звільнення зі служби. Тому суд першої інстанції вказав, що наявність постанови про закриття кримінального провадження не виключає наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку і, як наслідок, підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Також суд першої зазначив, що обставини, встановлені в постанові Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року у справі №461/1234/19 та постанові Львівського апеляційного суду від 10 травня 2019 року у справі № 461/1234/19, не мають преюдиційного значення для розгляду справи, оскільки не стосуються позивача. 
3.          Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року скасовано судове рішення суду першої інстанції та ухвалено нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці ДФС №229-дс від 01 листопада 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці ДФС № 743-0 від 01 листопада 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-Аеропорт» Львівської митниці ДФС.
Стягнуто з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 листопада 2019 року по 03 серпня 2020 року у розмірі 107338,32 грн.
3.1.          Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд попередньої інстанції безпідставно відхилив усі доводи позивача про те, що в межах кримінального провадження уже були досліджені та встановлені всі ті фактичні обставини, які мають таке ж значення і для дисциплінарної справи, оскільки підставою для відкриття дисциплінарного провадження були ті ж обставини, що і для ініціювання здійснення кримінального провадження. Досліджувались одні і ті ж докази, допитувались одні і ті ж посадові особи. Крім того, в межах кримінального провадження, крім іншого, проведені обшуки приміщень позивача та ОСОБА_3 , відібрано пояснення у ОСОБА_2 , що розширило доказову базу у справі, а тому і підсилило обґрунтованість рішення, прийнятого за результатами такого провадження, а саме: його закриття у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
ІІІ. Касаційне оскарження
4.          Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати це рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
4.1.          В обґрунтування касаційної скарги вказує про те, що суд апеляційної інстанції надав неправильну оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, у зв`язку з чим дійшов хибного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з підстав відсутності доказів вчинення позивачем спірного дисциплінарного проступку, а також перевищення встановленого законом шестимісячного строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, вказує про безпідставне неврахування судом апеляційної інстанції листків непрацездатності, які засвідчують перебування позивача на лікуванні у спірний період близько 9 місяців.
4.2.          На думку скаржника, суд першої інстанції правильно дослідив фактичні обставини справи та надав їм правильну юридичну оцінку, однак, суд апеляційної інстанції безпідставно скасував законне та обґрунтоване рішення цього суду.
5.          Позивач подав відзив на касаційну скаргу відповідача, за змістом якого висловив незгоду з викладеними відповідачем у скарзі доводами та повідомив свою думку про правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення цього позову частково, просив судове рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
6.          Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
7.          20 листопада 2018 року о 20:25 годині громадянин України ОСОБА_2 , який прибув рейсом ТК 443 «Стамбул-Львів» через м/п «Львів-Аеропорт» Львівської митниці ДФС, для проходження митного контролю обрав смугу руху спрощеного контролю «зелений коридор», здійснивши декларування шляхом вчинення дій. В ході проведення візуального огляду багажу у працівників відділу митного оформлення №2 митного поста «Львів-Аеропорт» Львівської митниці ДФС виникла підозра про наявність у ОСОБА_2 товарів, що підлягають митному оформленню та/або переміщення яких через митний кордон обмежено, у зв`язку з чим ОСОБА_2 спрямовано для додаткового огляду багажу з використанням технічного засобу. Після сканування багажу ОСОБА_2 попрямував до виходу аеропорту, де був затриманий працівниками спецпідрозділу БКОЗ УСБУ у Львівській області і повернутий в зону митного контролю м/п «Львів-Аеропорт» Львівської митниці ДФС для подальшого проведення відповідних форм контролю в обсягах достатніх для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи. За результатом проведених форм митного контролю (перевірки документів, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, усного опитування, тощо;) у ОСОБА_2 виявлено приховані від митного контролю ювелірні вироби із жовтого та білого металу, вагою брутто 24163,30 г.
8.           21 листопада 2018 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Львівської митниці ДФС Данівим Р. І. складено стосовно гр. ОСОБА_2 протокол про порушення митних правил №7110/20900/18 у зв`язку із вчиненням ним порушень, передбачених статтею 472 та частиною першою статті 482 Митного кодексу України.
9.          Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року у справі №461/1234/19, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 10 травня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 472 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10162621,24 грн.
10.          26 листопада 2018 року Львівська митниця ДФС прийняла наказ «Про проведення службового розслідування № 601, у пункті 1 якого вказано дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Львівської митниці ДФС провести службове розслідування, в межах дисциплінарних проваджень, стосовно головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 та начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 , з метою визначення правомірності їх дій при здійсненні 20 листопада 2018 року в міжнародному пункті для повітряного сполучення «Львів» митних формальностей та пропуску на митну територію України пасажира рейсу ТНУ0443 «Стамбул-Львів» та переміщуваного ним на митну територію України багажу, якого було зупинено працівниками УСБУ у Львівській області та виявлено у нього приховані від митного контролю ювелірні вироби із жовтого та білого металу, а також наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарних проступків, за інформацією, викладеною у доповідній записці першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченка О.С. від 22 листопада 2018 року №432/13-70-67.
11.          Львівська митниця ДФС прийняла наказ «Про продовження строку проведення службового розслідування» від 20 грудня 2019 року №671, згідно з яким службове розслідування необхідно провести з 27 листопада 2018 року по 23 січня 2019 року.
12.          За результатами проведеного службового розслідування Дисциплінарна комісія склала висновок службового розслідування від 25 січня 2019 року (далі - висновок службового розслідування). 
13.          В абзаці 2 пункту 9.4. висновку службового розслідування зазначено, що враховуючи факт вчинення заступником начальника митного поста начальником відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», Дисциплінарній комісії врахувати встановлені в ході службового розслідування обставини (факти) при підготовці, відповідно до вимог пункту 12 частини другої статті 73 Закону України «Про державну службу», висновку ( в рамках здійснюваного щодо нього дисциплінарного провадження) про наявність в його діях дисциплінарного проступку, а також відповідного Подання.
У разі отримання (здобуття) в рамках здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 фактичних даних, що підтверджуватимуть факт вчинення ним інших порушень, передбачених частиною другою статті 65 Закону України «Про державну службу» (за фактом подій, які є предметом даного службового розслідування), врахувати їх при підготовці, відповідно до вимог пункту 12 частини другої статті 73 Закону України «Про державну службу», відповідного висновку (в рамках здійснюваного щодо нього дисциплінарного провадження) про наявність в його діях дисциплінарного проступку, а також відповідного Подання за результатами розгляду дисциплінарної справи. 
14.          31 жовтня 2019 року голова Дисциплінарної комісії склав Подання за результатами розгляду дисциплінарної справи заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 .
15.          Наказом Львівської митниці ДФС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 01 листопада 2019 року № 229-дс (далі - наказ № 229-дс) до заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби.
16.          Наказом Львівської митниці ДФС «Про звільнення ОСОБА_1 » від 01 листопада 2019 року № 743-о (далі - наказ № 743-о) позивача звільнено з посади заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС відповідно до пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».
17.          Не погоджуючись з наказами № 229-дс та № 743-о, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування          
18.          Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19.          Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
20.          У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
21.          За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
22.          Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України «Про державну службу»).
23.          Частиною першою статті 4 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів:
1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави;
2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону;
4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові; 
5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень;
6) ефективності - раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики;
7) забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження;
8) політичної неупередженості - недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державного службовця, а також утримання від демонстрації свого ставлення до політичних партій, демонстрації власних політичних поглядів під час виконання посадових обов`язків;
9) прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України;
10) стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.
24.          Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частина перша статті 5 Закону України «Про державну службу»).
25.          Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний:
1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;
3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;
4) з повагою ставитися до державних символів України;
5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;
6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;
7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки;
8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;
9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 
10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;
11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;
12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;
13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.
26.          Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 вказаного Закону, а також: 
1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 
2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 
3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.
27.          Частинами першою, другою статті 64 Закону України «Про державну службу» встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених вказаним Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому вказаним Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
28.          Згідно із частиною першою статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених вказаним Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
29.          Дисциплінарними проступками, відповідно до частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», є:
1) порушення Присяги державного службовця;
2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;
3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;
4) дії, що шкодять авторитету державної служби;
5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;
6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;
7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;
8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;
9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;
10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;
11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;
12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;
13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;
14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення;
15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.
30.          Положенням про відділ митного оформлення №2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС, затвердженим першим заступником начальника Львівської митниці ДФС Марченком О.С. (далі - Положення №2), визначено повноваження та  відповідальність заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС.
31.          У пунктах 4.1., 4.3 Положення про відділ митного оформлення №2 встановлено, що заступник начальника митного поста - начальник відділу в межах компетенції: здійснює керівництво діяльністю та організовує роботу відділу відповідно до Регламенту Митниці, Положення про митний пост «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС та зазначеного Положення: організовує, забезпечує контроль у межах компетенції виконання відділом Конституції України, законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України рішень Колегії ДФС, доручень керівництва Львівської митниці ДФС (визначених наказами і розпорядженнями Львівської митниці ДФС, відділу протокольними дорученнями щотижневих апаратних нарад керівного складу, планами роботи тощо), запитів і звернень народних депутатів України, запитів територіальних органів центральних органів виконавчої влади (далі - ЦОВВ), а також звернень територіальних органів ДФС, місцевих органів виконавчої влади, посадових осіб, громадян та платників податків.
32.          Згідно з пунктом 4.34. Положення про відділ митного оформлення №2 заступник начальника митного поста - начальник відділу відповідно до покладених на нього обов`язків: контролює виконання посадовими особами відділу службових обов`язків; дає посадовим особам відділу доручення та контролює їх виконання, якість і своєчасність виконання посадовими особами відділу доручень керівництва митниці; підписує службові документи відповідно до своїх повноважень; організує професійну підготовку особового складу відділу й бере участь у цій підготовці; організує та веде виховну й профілактичну роботу серед особового складу відділу; пропонує керівництву відділу застосування заохочень і стягнень до посадових осіб відділу; забезпечує захист державної таємниці під час проведення всіх видів секретних робіт з документами та виробами, що містять державну таємницю; контролює виконання посадовими особами відділу законодавства з питань охорони державної таємниці; у межах своєї компетенції вживає заходів до усунення причин, що призвели до порушення законних прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності й громадян.
33.          Згідно із пунктом 5 розділу 5 цього Положення №2 начальник відділу несе відповідальність за:
- порушення Присяги державних службовців;
- неякісне та несвоєчасне виконання покладених на відділ завдань і функцій, а також окремих завдань та доручень керівництва ДФС та Львівської митниці ДФС з питань, що належать до компетенції відділу;
- повне та своєчасне справляння податків, зборів (інших обов`язкових платежів) у відділі;
- неналежну організацію роботи з виявлення й припинення контрабанди та порушень митних правил; неналежну організацію діяльності відділу, недотримання підпорядкованими посадовими особами вимог нормативно-правових актів, правил внутрішнього службового розпорядку, норм професійної етики, трудової та виконавської дисципліни;
- наслідки своїх розпоряджень, доручень, рішень самостійно Прийнятих під час виконання службових обов`язків, а також за бездіяльність, що їх спричинила;
- неправильне застосування положень нормативно-правових актів, що регламентують порядок митного контролю та митного оформлення товарів;
- неналежне ведення реєстрації, обліку, зберігання та використання документів з грифом «Для службового користування» та недотримання вимог нормативно-правових актів України з питань охорони державної таємниці;
- неналежну підготовку аналітичних та інформаційних матеріалів у межах компетенції відділу;
- ведення особовим складу журналу обліку використання ТЗМК та достовірність внесеної інформації;
- не здійснення у межах компетенції заходів щодо запобігання та протидії корупції; перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу, а й митну службу України;
- неналежну організацію професійного навчання працівників без відриву від роботи;
- організацію роботи з охорони праці, створення безпечних умов праці, забезпечення дотримання вимог пожежної безпеки;
- надання неповної, недостовірної та несвоєчасної інформації ДФС чи керівництву митниці, митного поста;
- порушення дотримання особовим складом часових нормативів митного контролю та оформлення товарів за вантажною митною декларацією;
- неналежне виконання підпорядкованим особовим складом контролю за кількісними та ваговими параметрами товарів при переміщенні їх через митний кордон України;
- негативні результати діяльності підпорядкованих йому працівників;
- стан дотримання законодавства щодо захисту прав інтелектуальної власності;
- вчинення дій, що сприяли контрабанді;
- збереження окремо визначеного майна у порядку, встановленому законодавством.
34.          Відповідно до частини третьої статті 65 Закону України «Про державну службу» державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.
35.          Згідно із частиною першою статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
36.          Частинами п`ятою, шостою статті 66 Закону України «Про державну службу» встановлено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 вказаного Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 вказаного Закону. Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої зазначеної статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії. 
VI. Позиція Верховного Суду
37.          Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
38.          Згідно з приписами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
39.          Касаційний перегляд у цій справі здійснюється з підстав, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
40.          При цьому, Верховний Суд враховує, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову частково, застосував висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 18 червня 2018 року у справі № 396/1560/16-ц, за яким працівник не може нести дисциплінарну відповідальність за невиконання вимог, які не були доведені йому до виконання.
41.          Втім, відповідач у поданій до Суду касаційній скарзі вмотивовано обґрунтував помилковість застосування судом апеляційної інстанції цього висновку в оскаржуваному судовому рішенні.
42.          Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суду апеляційної інстанції на предмет його законності та обґрунтованості, Верховний Суд враховує таке.
43.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв?язку з прийняттям Львівською митницею ДФС 01 листопада 2019 року наказів №229-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та № 743-0 «Про звільнення ОСОБА_1 »;
44.          Також суди встановили, що підставою оскарження цих наказів позивач зазначив те, що вважає висновки Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Львівської митниці ДФС безпідставними, оскільки вони сформовані без дослідження всіх доказів. Позивач вважає, що факт відсутності в його діях складу дисциплінарного проступку встановлений в межах кримінального провадження та в межах судової справи про порушення митних правил та притягнення до адміністративної відповідальності.
45.          Переглядаючи судове рішення суду апеляційної інстанції та вирішуючи питання щодо правильності застосування цим судом норм чинного законодавства, Верховний Суд виходить з такого.
46.          Суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу, встановили, що підставою для порушення дисциплінарного провадження та проведення службового розслідування стосовно позивача стали факти, зазначені в доповідній записці першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченка О.С. №432/13-70-67 від 22 листопада 2018 року про події, які мали місце 20 листопада 2018 року на митному пості «Львів-Аеропорт» Львівської митниці ДФС, де позивач виконував свої посадові обов`язки заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Львів-Аеропорт» Львівської митниці ДФС.
47.          Також суди встановили, що за результатами проведеного службового розслідування Дисциплінарна комісія склала висновок службового розслідування від 25 січня 2019 року, за змістом якого розслідуванням встановлено, що позивач був присутній під час проведення митного контролю багажу громадянина ОСОБА_2 та інших громадян, який (митний контроль) здійснював головний державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 з використанням рентген-апарату. Однак, після того, як ОСОБА_3 залишив своє робоче місце, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо залучення інших посадових осіб підрозділу для завершення митного контролю багажу громадян, які перебували в той момент біля рентген-апарату. Зазначені дії вказують на неналежний контроль з боку ОСОБА_1 , за виконанням підпорядкованими йому посадовими особами відділу службових обов`язків та неналежну організацію з його боку роботи відділу, що свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 4.1., 4.3., 4.34. Положення про відділ митного оформлення №2.
48.          Крім цього, у висновку службового розслідування вказано, що Положенням про відділ митного оформлення №2, яким визначено права та обов`язки начальника відділу, не передбачено, що заступник начальника митного поста - начальнику відділу має право або зобов`язаний безпосередньо здійснювати митний контроль та митне оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України у пункті пропуску для повітряного сполучення «Львів».
49.          Також у висновку службового розслідування зазначено, що наявний в розпорядженні комісії фрагмент відеозапису подій дає підстави вважати, що  ОСОБА_1 завершив митні формальності щодо багажу громадянина ОСОБА_2 та надав останньому усний дозвіл на перетин державного кордону. Зазначені дії можуть свідчити про перевищення ОСОБА_1 своїх службових повноважень, визначених Положенням про відділ митного оформлення №2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС, тобто вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу». 
50.          Також у висновку зазначено, що в межах службового розслідування Дисциплінарною комісією не надалось можливим отримати пояснення ОСОБА_1 щодо його дій, у тому числі, зафіксованих в зазначеному фрагменті відеозапису, або інших фактичних даних, у тому числі, пояснення ОСОБА_2 , щодо обставин здійснення митних формальностей стосовно багажу вказаного громадянина, підтвердити або спростувати здійснення безпосередньо ОСОБА_1 митного контролю не надається можливим.
51.          У пункті 9.4. висновку службового розслідування запропоновано, враховуючи факт вчинення заступником начальника митного поста - начальником відділу митного оформлення №2 митного поста «Львів-аеропорт» ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Львівської митниці ДФС врахувати встановлені в ході службового розслідування обставини (факти) при підготовці, відповідно до вимог пункту 12 частини другої статті 73 Закону України «Про державну службу», висновку (в рамках здійснюваного щодо нього дисциплінарного провадження) про наявність в його діях дисциплінарного проступку, а також відповідного Подання.
52.          В абзаці 2 пункту 9.4. висновку службового розслідування зазначено, що у разі отримання (здобуття) в рамках здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 фактичних даних, які підтверджуватимуть факт вчинення ним інших порушень, передбачених частиною другою статті 65 Закону України «Про державну службу» (за фактами подій, які є предметом службового розслідування), Дисциплінарній комісії врахувати їх при підготовці, відповідно до вимог пункту 12 частини другої статті 73 Закону України «Про державну службу», відповідного висновку (в рамках здійснюваного щодо нього дисциплінарного провадження) про наявність в його діях дисциплінарного проступку, а також відповідного Подання за результатами розгляду дисциплінарної справи.
53.          Водночас, у поданні за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно позивача зазначено про те, що на підставі зібраних у ході здійснення дисциплінарного провадження матеріалів, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, які мають значення для розгляду дисциплінарної справи по суті, Дисциплінарна комісія дійшла висновків про те, що20 листопада 2018 року ОСОБА_1 вчинив дії, направлені на незаконне звільнення від митного контролю та пропуск переміщуваних на митну територію України товарів, тобто скоїв проступок проти інтересів державної служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, а саме: перевищив свої службові повноваження, визначені Положенням.
54.          Вказане згідно із пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» є дисциплінарним проступком. 
55.          Окрім цього, ОСОБА_1 неналежно виконував свої посадові обов`язки.
56.          Під час дисциплінарного провадження встановлено, що причинами і умовами, які призвели до вчинення позивачем означеного дисциплінарного проступку, стали виключно його умисні дії, направлені проти інтересів державної служби.
57.          Відповідно до змісту подання дисциплінарної комісії, яке відповідно до частини третьої статті 73 Закону України «Про державну службу» є результатом розгляду дисциплінарної справи, урахувавши викладене, а також ступінь тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини державного службовця, характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, Дисциплінарна комісія рекомендувала, зокрема, за вчинення 20 листопада 2018 року ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», з урахуванням встановлених в ході здійснення дисциплінарного провадження обставин, як пом`якшуючих, так і обтяжуючих вину цього державного службовця, рекомендувати керівнику Львівської митниці ДФС розглянути питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади державної служби на підставі положень частини п`ятої статті 66 Закону України «Про державну службу».
58.          Отже, службовим розслідуванням встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» та рекомендовано його роботодавцю за вчинення цього дисциплінарного проступку застосувати до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення. 
59.          За цих обставин Верховний Суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необгрунтованість аргументів позивача про те, що Дисциплінарна комісія рекомендувала врахувати при підготовці висновку та подання наявність в його діях лише одного дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», однак у поданні вказано про вчинення іншого дисциплінарного проступку. Відповідно до Закону України «Про державну службу» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, дисциплінарна комісія має право встановити вчинення державним службовцем інших дисциплінарних проступків, передбачених частиною другою статті 65 Закону України «Про державну службу».
60.          Також суди встановили, що у наказі «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 01 листопада 2019 року №229-дс вказано, що за результатами розгляду подання від 31 жовтня 2019 року № 210/13-70 дисциплінарною комісією встановлено, що 20 листопада 2018 року заступник начальника митного поста - начальник відділу митного оформлення №2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 під час виконання своїх посадових обов`язків в Міжнародному аеропорту «Львів» імені Данила Галицького (митний пост «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС), діючи проти інтересів державної служби, всупереч покладених на нього посадових обов`язків, вчинив дії, направлені на незаконне звільнення від митного контролю та пропуск переміщуваних на митну територію України товарів, що спричинило вчинення громадянином України ОСОБА_2 неправомірних дій в особистих інтересах, а саме перемістити, обравши спрощену систему митного контролю - канал проходу «зелений коридор», товари зазначені у протоколі про порушення митних правил від 21 листопада 2018 року № 7110/20900/18 та вилучені даним протоколом про порушення митних правил. Тим самим 20 листопада 2018 року заступник начальника митного поста - начальник відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 вчинив проступок проти інтересів державної служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а саме: перевищив свої службові повноваження, визначені Положенням про відділ митного оформлення №2. Окрім цього, заступник начальника митного поста - начальник відділу митного оформлення № 2 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 неналежно виконував свої посадові обов`язки, передбачені Положенням про відділ митного оформлення № 2, а саме: пунктами 1.6, 2.1.1, 2.1.6, 2.2.1.3, 2.2.1.4, 2.2.1.21.1, 2.2.30.1, 2.2.30.3, 2.2.30.8, 2.2.30.11, 2.2.30.14, 2.2.30.15, 2.2.44, 4.1, 4.3, 4.4, 4.34 (в частині контролю за виконанням посадовими особами відділу службових обов`язків).
61.          Верховний Суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість доводів позивача про те, що норми, в порушенні яких його звинувачують в наказі № 229-дс та які передбачені пунктами 2.1.1, 2.1.6, 2.2.1.3, 2.2.1.4, 2.2.1.21.1, 2.2.30.1, 2.2.30.3, 2.2.30.8, 2.2.30.11, 2.2.30.14, 2.2.30.15, 2.2.44 Положення про відділ митного оформлення № 2, не регулюють завдання та обов`язки за його посадою.
62.          При цьому Верховний Суд враховує, що щодо вказаного порушення до позивача у спірних правовідносинах висновки дисциплінарної комісії не взяті до уваги в подальшому, за вказані дії до позивача дисциплінарне стягнення не застосовувалось.
63.          Верховний Суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання позивача на те, що відповідач протиправно не взяв до уваги доповідні записки від 17.05.2018 № 192/13-70-67/40, від 07.07.2018 № 279/13-70-67/40, від 07.07.2018 № 280/13-70-67/40, 07.08.2018 № 314/13-70-67/40, від 20.08.2018 № 327/13-70-67/40, №328/13-70-67/40, 329//13- 70-67/40, від 03.10.2018 № 375//13-70-67/40, №375/13-70-67/40, в яких повідомлялось про наявність проблем в роботі підрозділу, які пов`язані з відсутністю інспекторського складу та великою завантаженістю наявних інспекторів у відділі митного оформлення №2 митного поста «Львів-аеропорт», оскільки останні не впливають на суть вчинених позивачем порушень та не дають йому підстави вчиняти дії, які підпадають під визначення спірного дисциплінарного проступку, в тому числі перевищувати надані йому повноваження.
64.          Надаючи оцінку висновку суду апеляційної інстанції про обґрунтованість аргументів позивача про те, що факт відсутності в його діях складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», встановлений в межах кримінального провадження, Верховний Суд зазначає таке.
65.          Суди встановили, що позивач в спірних правовідносинах притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.
66.          Верховний Суд наголошує, що склад вказаного дисциплінарного порушення, за означеною правовою нормою, становить вчинення державним службовцем дій на перевищення своїх службових повноважень, тобто, таких, які не входять до його посадових обов`язків. 
67.          Водночас, умовою притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинення таких дій є відсутність в таких діях складу злочину або адміністративного правопорушення, оскільки інакше за ці дії наступає кримінальна, адміністративна відповідальність.
68.          За цих обставин, Верховний Суд вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про безпідставне притягнення відповідачем ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з тих підстав, що кримінальні провадження стосовно нього закриті у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення.
69.          Також Верховний Суд зазначає про помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо того, що встановлені та досліджені фактичні обставини в межах кримінального провадження мають аналогічне значення і для дисциплінарної справи з огляду на таке.
70.          Диспозиція частини другої статті 364 КК України передбачає для настання підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності обов`язкову наявність трьох умов, за відсутності хоча б однієї з яких склад кримінального правопорушення відсутній, а саме: факт зловживання владою або зловживання службовим становищем; корислива мета; значна шкода. 
71.          Відсутність вказаних умов у сукупності стала підставою для закриття кримінального провадження.
72.          Водночас, дисциплінарним проступком відповідно до пункту 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» є перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.
73.          Для встановлення наявності у діях особи складу дисциплінарного проступку, передбаченого вказаною правовою нормою, необхідно встановити факт перевищення державним службовцем службових повноважень. При цьому, нормативне регулювання не передбачає встановлення фактів зловживання владою або зловживання службовим становищем; корисливої мети; значної шкоди.
74.           Отже, означені склади дисциплінарного та кримінального проступку різняться за своїми фактичними складами та, крім іншого, є взаємовиключними, тому врахування судом апеляційної інстанції правил статті 78 КАС України є помилковим.
75.          Крім цього, верховний Суд вважає неправильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що відповідач порушив право позивача на надання пояснення перед накладенням дисциплінарного стягнення, оскільки суд першої інстанції встановив, що в процедурі дисциплінарного провадження відповідач неодноразово (тричі) надсилав на адресу позивача лист, у якому повідомляв останнього про наявність у нього встановленого законом права на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та надання пояснень по суті виявленого порушення. Ці листи позивач отримав та надав відповідачу на них відповідь, за змістом якої повідомляв про своє перебування на лікарняному та неможливість особистого прибуття.
76.          Водночас, позивач надав письмові пояснення 02 вересня 2019 року, у яких звернув увагу на закриття порушених стосовно нього кримінальних проваджень та просив урахувати також те, що постановою Галицького суду м. Києва від 26 лютого 2019 року у справі № 461/1234/19 суд встановив, що в діях громадянина ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення. Це судове рішення набрало законної сили та, за твердженням позивача, підлягало врахуванню дисциплінарною комісією під час вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
77.          За таких обставин Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно визнав помилковим висновок суду першої інстанції про дотримання під час означеного дисциплінарного провадження права ОСОБА_1 на надання пояснення. Таке право останнього було забезпечено, однак позивач з власної волі на пропозицію відповідача неодноразово надавав відповідь про відсутність у нього такої можливості та надав письмове пояснення від 02 вересня 2019 року. Це пояснення надане останнім перед накладенням адміністративного стягнення. 
78.          Також Верховний Суд вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що спірне дисциплінарне стягнення застосоване до позивача поза межами встановленого законом шестимісячного строку з огляду на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги та не врахував під час ухвалення оскаржуваного рішення те, що позивач в період з 21 листопада 2018 року по 30 серпня 2018 року перебував на лікарняному і саме цією обставиною позивач неодноразово аргументував відсутність у нього можливості надати пояснення в межах дисциплінарного провадження. 
79.          Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.
80.          Враховуючи викладене, а також встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності в період з 21 листопада 2018 року по 30 серпня 2018 року, а також день виявлення дисциплінарного проступку та день прийняття відповідачем наказу про застосування до позивача спірного дисциплінарного стягнення. Верховний Суд констатує дотримання відповідачем відповідного строку, встановленого частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про державну службу».
81.          Щодо застосування судом апеляційної інстанції висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 18 червня 2018 року у справі № 396/1560/16-ц, Верховний Суд зазначає таке.
82.           У вказаному судовому рішенні Верховний Суд виклав висновок про те, що працівник не може нести дисциплінарну відповідальність за невиконання вимог, які не були доведені йому до виконання.
83.          Втім, предметом спору в цій справі є перевищення позивачем службових повноважень і спір не стосується питання доведення/не доведення до відома працівника його посадових обов`язків.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
84.          Таким чином, Верховний Суд вважає обгрунтованими доводи касаційної скарги про те, що висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 18 червня 2018 року у справі № 396/1560/16-ц, безпідставно застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
85.          Отже, доводи касаційної скарги спростовують висновки суду апеляційної інстанції та приймаються Судом як належні, підстава касаційного оскарження знайшла своє підтвердження під час касаційного розгляду.
86.          Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказів відповідача про застосування до позивача спірного дисциплінарного стягнення та його звільнення.
87.          За цих обставин протилежний висновок суду апеляційної інстанції є помилковим.
88.          Отже, суд апеляційної інстанції безпідставно скасував законне рішення суду першої інстанції, який правильно застосував норми матеріального права та дійшов правильного висновку по суті спору в цій справі.
89.          Статтею 352 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
90.          Зважаючи на приписи статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з залишенням в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року задовольнити.
2.          Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у цій справі скасувати.
3.          Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            О. А. Губська

Судді                                                                                                         Л.О. Єресько
                                                                                                                                                                                                                                                А.Г. Загороднюк