ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 15 жовтня 2020 р. року	Справа № 643/3161/20	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від       08.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Довготько Т,  м. Харків, повний текст складено 08.05.20 року по справі       №       643/3161/20
за позовом                ОСОБА_1        
до              Інспектора 4 роти 5 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Колісник Віталія Юрійовича                        
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Серія ГО №289745 від 14.02.2020 року за ч.1 ст.182 КУпАП та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 5250 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням    Московського районного суду м. Харкова від 08.05.2020  р. позов  ОСОБА_1    залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020 апеляційну скаргу задоволено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 року по справі № 643/3161/20  скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Скасовано постанову інспектора роти №4 батальйону №5 УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта Колісника Віталія Юрійовича ГО № 289745 по справі про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2020 року, винесену  відносно ОСОБА_1 та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
01.10.2020р. до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про винесення додаткового судового рішення. В якій просить постановити додаткове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору ( в апеляційній інстанції) та витрат на професійну правничу допомогу (в суді першої інстанції).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів вважає, що подана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020р. задоволено апеляційну скаргу.
Однак , судом апеляційної інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги у розмірі 630,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 17162 від 17.07.2020р. , яка міститься в матеріалах справи (  а.с. 56).
Оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020р. задоволено апеляційну скаргу   , то відповідно до вимог ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку щодо задоволення заяви  в частині необхідності ухвалення додаткової постанови про стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору  за подачу  апеляційної скарги в розмірі 630,60грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області.
При цьому , колегія суддів дійшла висновку щодо відмову у задоволенні заяви про  стягнення витрат на професійну правничу допомогу  , виходячи з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Частиною 4 зазначеною статті Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
          Підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів взаємозв`язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи.
          Частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що  при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Системно проаналізувавши наведені вище норми Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
          При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
          Представництво інтересів позивача  у даній справі  здійснювалося адвокатським об`єднанням «Богомолов та партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги №17/02 від 17.02.2020 .
В обґрунтування понесених витрат позивач в позові просить врахувати наступне:
- позовна заява хоча і стосується невеликої суми стягнення, проте адвокат з метою надання якісної правової допомоги має консультувати клієнта, ознайомлюватися з матеріалами справи, копіювати докази, направляти документи учасникам справи та до суду тощо, що спричиняє значні витрати часу, які є неминучими;
- позовна заява містить правову проблему, зокрема щодо належних та допустимих доказів для притягнення особи до відповідальності за ст. 182 КУпАП;
- зустрічі та консультації, в т.ч. телефонні, є різновидом правової допомоги, передбаченої Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і були безпосередньо пов`язані з розглядом справи;
- ціна за годину роботи адвоката відповідає цінам, що склалися на ринку послуг з надання правової допомоги у Харківській області;
- справа є важливою для відновлення репутації позивача, оскільки факт незаконного притягнення до адміністративної відповідальності враховується в тому числі при прийнятті на державну службу, враховується в інших встановлених законом випадках; інформація про вчинення адміністративного правопорушення потрапляє до інформаційних баз поліції тощо;
- до цієї заяви не додано документів щодо оплати правової допомоги, оскільки станом на час її подання Клієнтом зазначений обов`язок не виконаний.
Колегія суддів звертає увагу на те , що  склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які входять до предмета доказування у справі, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Судом апеляційної інстанції встановлено , що позивачем не надано ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції відповідного документу, що свідчить про оплату таких витрат.
Тобто ,  враховуючи не надання позивачем відповідного документу про оплату таких витрат, колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою стягнути  на користь ОСОБА_1 судовий збір  за подачу  апеляційної скарги в розмірі 630,60грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області.
В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	(підпис)	Подобайло З.Г.	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Григоров А.М.    Бартош Н.С.  	

Повний текст додаткової постанови виготовлений  20.10.2020 року