ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 157/1012/20 пров. № А/857/11701/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 вересня 2020 року (прийняте у місті Камені-Каширському суддею Гамулою Б.С.) в адміністративній справі № 157/1012/20 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Камінь-Каширського ВП ГУ НП у Волинській області Антонюка Вадима Володимировича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

                                                    В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Камінь-Каширського районного суду Волинської області з цим позовом та просив скасувати постанову поліцейського Антонюка В.В. серії ГАА № 649225 від 08 березня 2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що до адміністративної відповідальності його притягнуто безпідставно. Вказує, що він дійсно здійснив дзвінок у поліцію через конфлікт, який виник у нього з працівником поліції, оскільки останній наніс йому тілесне ушкодження у виді опіку долоні шляхом прикладення його руки до гарячого двигуна мотоцикла. Факт вчинення таких дій підтверджується відеозаписом, який є в справі про адміністративне правопорушення № 157/436/20, яка розглядалася в Камінь-Каширському районному суді. Йому не зрозуміло, на підставі яких доказів поліцейський дійшов висновку, що він здійснив неправдивий виклик та в оскаржуваній постанові про це також нічого не вказано. Про час та місце розгляду справи позивача не повідомляли, не пояснювали в чому полягають його протиправні дії та чим це підтверджено. Вважаючи постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, позивач просить її скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи і порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що  він надавав до суду першої інстанції відео з бодікамер поліцейських, з якого видно, що він перебував в нетверезому стані і поліцейський прикладав його руку до гарячого мотора мотоцикла. Також вважає, що свідчення його дружини не можуть братись до уваги, оскільки поліцейськими його було затримано ввечері і цілу ніч він провів в Камені-Каширському, куди його доставили для освідування.
Зазначає, що поліцейськими не вживались заходи щодо відібрання в нього пояснень, а лише для годиться отримали пояснення у його дружини, які справи не стосуються.
Вказує, що будь-які сумніви та протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до відповідальності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб, що тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із матеріалів справи видно, що постановою начальника СРПП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Антонюка В.В. від 08 березня 2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн.
Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він 08 березня 2020 року в 06 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши, що працівники поліції нанесли останньому тілесні ушкодження, хоча ця інформація не підтвердилася, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, доведено дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Зокрема у фабулі рапорту старшого інспектора-чергового Камінь-Каширського відділу поліції Сотніка І. вказано, що 08 березня 2020 року ОСОБА_1 в телефонному дзвінку на лінію «102» повідомив, що його зупинили працівники поліції, склали протокол за статтею 130 КУпАП, який він відмовився підписувати, у зв`язку з чим працівники поліції його побили. Разом із тим, із відібраних під час перевірки пояснень дружини позивача ОСОБА_2 не встановлено будь-яких даних щодо отримання позивачем тілесних ушкоджень 07 чи 08 березня 2020 року. Сам же заявник від надання пояснень відмовився, про що свідчать матеріали перевірки. Безпідставність виклику позивачем поліції доводить також і той факт, що позивач не надав до суду будь-яких доказів, що підтверджують отримання ним у зазначений у позові час тілесних ушкоджень, у тому числі й тих, що мають характер побоїв.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені ОСОБА_1 у позовній заяві доводи про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення є безпідставними, а його пояснення в суді є суперечливими та не відповідають дійсним обставинам справи.
З урахуванням наведеного вважав, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення складена та прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства і підстав до її скасування немає.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Колегія суддів зазначає, що після повідомлення позивача на лінію «102» про побиття його поліцейськими, працівником поліції відібрано пояснення в його дружини, з яких видно, що з приводу цієї події вона не може нічого сказати, крім того вказала на те, що позивач вже декілька днів постійно перебуває в нетверезому стані.
В матеріалах справи є також бланк пояснення на ім`я позивача, в якому зазначено, що від пояснення та підпису відмовився. При цьому позивач вказує на те, що пояснення в нього не відбирались.

Разом з тим, позивачем надавалось відео, з якого видно, що він перебував в нетверезому стані і поліцейський прикладав його руку до мотора мотоцикла.
Проте, після повідомлення позивача про вищезазначене, поліцейськими на місце цієї події виїзд не здійснювався.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП, через відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи видно, що позивач здійснив повідомлення на лінію «102» про побиття його поліцейськими при складанні на нього постанови за порушення статті 130 КУпАП, проте неможливо встановити - чи бажав він здійснити при цьому виклик поліції на місце події.

Враховуючи, що відповідачем не встановлено протиправних дій поліцейських при складанні на нього постанови за порушення статті 130 КУпАП, колегія суддів вважає, що ним повинні б були кваліфікуватися дії позивача за статтею 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про злочин.

Згідно із статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Будь-яких відомостей про отримання позивачем повідомлення про час розгляду справи та про те, що він був своєчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, яка розглядалася відносно нього, суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що позивач не був обізнаний про час та дату розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, що є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 03 квітня 2018 року у справі № 156/404/17.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення судом у цій справі не встановлено, а позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення.

У відповідності з частиною третьою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З наведеного видно, що жодних належних та допустимих доказів, на основі яких поліцейським встановлено наявність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачем не надано.
З наданих відповідачем доказів спростувати пояснення позивача неможливо.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи позивача про те, що він не вчиняв правопорушення, є обґрунтованими.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 вересня 2020 року в адміністративній справі № 157/1012/20 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову від 08 березня 2020 року серії ГАА № 649225 в справі про адміністративне правопорушення і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 22 жовтня 2020 року.