33/804/550/20 
                                                                                222/1205/20

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року       м. Маріуполь 
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду  Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання    Чепігі Н.В.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності           ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Володарського районного суду Донецької області від 23 вересня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.,  
в с т а н о в и л а:
згідно постанови судді, 04.09.2020 року о 11-40 год. ОСОБА_1 , будучи посадовою особою – продавцем, знаходячись в громадській споруді в магазині «Альфа» ФОП « ОСОБА_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала продаж товару без вдягнутих засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот, чим порушила вимоги пп.1 п.10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року та вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.  
Постановою Володарського районного суду Донецької області від 23 вересня 2020 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.
На зазначену постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить останню скасувати, та прийняти нову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Пояснює, що дійсно у зазначений в постанові час та місці працювала продавцем, в момент, коли до магазину зайшли працівники поліції вона саме змінювала засіб індивідуального заходу (маску) на нову. Проте на її заперечення, що вона не була взагалі без маски, а саме змінювала її, ніхто не реагував. Будучи юридично необізнаною ОСОБА_1 підписала незаповнений протокол.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Між тим, вказані вимоги закону, судом першої інстанції не дотримано, що призвело до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення при встановлених судом першої інстанції обставинах.
Так, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки, послався на протокол про адміністративне правопорушення і інші матеріали.
Суд першої інстанції, постановляючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП зазначив, що її вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, доданими до протоколу копією трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01.08.2020 року, копією повідомлення про прийняття працівника на роботу від 29.07.2020 року, фотознімками та письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04.09.2020 року.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є демонстрація сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.
В контексті вищевказаних позицій ЄСПЛ, приймаючи постанову по суті спору, суду першої інстанції слід було відповісти на ряд питань, які мають значення для встановлення об`єктивної істини, зокрема погодитись з аргументами сторін або заперечити їх, навівши відповідне мотивування. 
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії  АПР18 №675651 від 04.09.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 04 вересня 2020 року о 11.40 год. перебувала в магазині без засобів індивідуального захисту (маски) та здійснювала продаж товарів, чим порушила п.10 п.п.1 Постанови № 641 від 22.07.2020 року. Разом з тим в своїх письмових поясненнях від 04.09.2020 року ОСОБА_1 стверджує, що дійсно працює продавцем у магазині, близько 11.40 год. 04.09.2020 року до неї зайшли працівники поліції, в цей момент вона була без маски, оскільки саме міняла стару маску на нову. Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надала під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені пояснення ОСОБА_1 , проте з таким висновком не можна погодитися, оскільки жодним нормативним актом не передбачено в який спосіб особа повинна змінювати засоби індивідуального захисту, зокрема, не передбачено, що зміну потрібно здійснювати за межами приміщення – в даному випадку магазину.
Будь-яких доказів, визначених ст.251 КУпАП, зокрема  пояснень  свідків, щодо здійснення ОСОБА_1 продажу товарів без засобів індивідуального захисту (маски),  які б могли спростувати пояснення останньої матеріали справи не містять.
Згідно ч.2 ст.62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Таким чином, при апеляційному розгляді не встановлено достатніх і допустимих доказів, узгоджених між собою, на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП України.
Враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, зважаючи на те, що судом першої інстанції були допущені порушення процесуального законодавства та недотримано повноту судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про скасування постанови Володарського районного суду Донецької області від 23 вересня 2020 року у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. 
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.247,289,294 КУпАП, 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Володарського районного суду Донецької області від 23 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, щодо ОСОБА_1 скасувати. 
Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Донецького апеляційного суду             І.М. Свіягіна