П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 522/6766/20	
Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді:  Димерлія О.О.
суддів: Танасогло Т.М. ,  Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року по справі № 522/6766/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Ремієва Рафіка Фейзулаховича, Управління Патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив:
- визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Ремієва Р.Ф. щодо винесення постанови серії ДПО18 № 681981 від 20 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП;
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 681981 від 20 квітня 2020 року;
- винести окрему ухвалу у відношенні інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Ремієва Р.Ф. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення та зазначено про порушення позивачем вимог дорожнього знаку 5.8, який взагалі відсутній на перехсті вулиць Рішельєвській та Великої Арнаутської.
Також, позивач звертає увагу суду на порушення інспектором патрульної поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року по справі № 522/6766/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що інспектор патрульної поліції при прийнятті оскаржуваної постанови діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення водієм зазначених у постанові пунктів Правил дорожнього руху України відповідачем доведено та судом, під час судового розгляду справи, встановлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції необґрунтовано вказано у своєму рішенні про порушення позивачем вимог дорожнього знаку 5.11., оскільки у постанові про адміністративне правопорушення вказано про порушення вимог дорожнього знаку 5.8.
Також судом першої інстанції не взято до уваги, що у оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення.
В силу приписів пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що як убачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, 20.04.2020 року о 21:35 год. керуючи транспортним засобом YAMAHA-MOTOR реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Одеса, вул. Рішельєвська, 48, ОСОБА_1 здійснив рух по смузі позначеній знаком 5.8 «Дорога зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів», чим порушив п.17.1 Правил дорожнього руху України. (далі - ПДР) 
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 681981 від 20 квітня 2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.18)
У вказаній Постанові не зазначено відомостей про пристрій на який здійснювалася фіксація вказаного правопорушення.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що з відеозапису з відео реєстратора, закріпленого в службовому автомобілі поліції убачається, що позивач здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, отже факт наявності в його діях порушення пункту 17.1 ПДР України підтверджено належними доказами.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При застосуванні скороченого порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься за наслідками розгляду справи, при виконанні вимог та дотриманні гарантій, які закріплені КУпАП, а також за умови зібрання належних доказів вчинення адміністративного правопорушення.
Частиною 2 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої  Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. 
За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. 
Наведене дає підстави для висновку, що такі відомості зазначаються у постанові, яка виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване саме в автоматичному режимі.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі 536/583/17.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.
Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 8.1 ПДР України, встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно до пункту 8.5 ПДР України, дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.
Відповідно до п.п. 8.5.1 п. 8.5 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.
Горизонтальна розмітка має таке значення, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху (1.3).
Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 17.1 ПДР України встановлює, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.
Дорожній знак 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів". Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів.
Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.
Цей знак повторюється після кожного перехрестя протягом усієї ділянки дороги, де рух маршрутних транспортних засобів організовано по відокремленій смузі.
Водіям інших транспортних засобів рухатися по цій смузі забороняється.
Дорожня розмітка 1.24 позначає смугу, призначену для руху лише маршрутних транспортних засобів. Напис літери «А» білим кольором. Згідно з ДСТУ 2587:2010, основа літери повинна бути повернута в бік транспортних засобів, які рухаються.
Розмітка 1.24 застосовується в поєднанні з дорожніми знаками 5.8 «Дорога зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів» та 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» і наноситься по осі смуги руху перед перехрестями і за ними. По смузі, яка позначена знаком 5.11 і розміткою 1.24, забороняється рух і стоянка інших транспортних засобів.
Згідно із частиною 3 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксовано, що позивач рухався смугою для маршрутних транспортних засобів.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.
У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що «поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку».
Як убачається з матеріалів справи, представником відповідача надано до суду компакт-диск з відеозаписом події, зафіксованої відео реєстратором, закріпленого у службовому автомобілі, з якого убачається, що позивач керуючи транспортним засобом YAMAHA-MOTOR реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Рішельєвська, здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП України, а також на вказаному компакт-диску містяться файли, які підтверджують, що на місці вчинення правопорушення знаходиться дорожня розмітка 1.24 (позначає смугу, призначену для руху лише маршрутних транспортних засобів) та дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів».
При цьому, інспектором патрульної поліції дотримана процедура розгляду справи, роз`яснені права та можливість надати пояснення, що підтверджується з наданого до суду відеозапису.
Колегія суддів вважає, що дані відеозапису з відео реєстратора, закріпленого в службовому автомобілі поліції, підтверджують висновки інспектора щодо обставин справи, а тому є належним та допустимим доказом в розумінні КУпАП, що доводить наявність адміністративного правопорушення.
Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
В обґрунтування власної позиції, як і в позовній заяві та апеляційній скарзі, ОСОБА_1 здійснює посилання на наявність формальних підстав, які на його думку, є достатніми для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 681981 від 20 квітня 2020 року.
При цьому, колегія суддів вважає за доцільне наголосити, що допущення інспектором правоохоронного органу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та в складених за її наслідками розгляду у відповідних матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності формальних порушень, у разі недотримання особи вимог ПДР України, не може слугувати безумовною підставою для звільнення такої особи від відповідальності.
За таких підстав суд апеляційної інстанції вважає, що спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 681981 від 20 квітня 2020 року є законною та скасуванню не підлягає.
Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Ремієва Рафіка Фейзулаховича при винесенні постанови серії ДПО18 № 681981 від 20 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП внаслідок порушення ним ПДР України.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно із п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Положеннями ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року по справі № 522/6766/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Ремієва Рафіка Фейзулаховича, Управління Патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.   Єщенко О.В.