Справа № 303/5241/15-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        17 грудня 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого – судді Фазикош Г. В. 
суддів Собослоя Г. Г., Кожух О. А. 

з участю секретаря Купар Л. В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 липня 2016 року, ухвалене суддею Монич В. О., по справі за позовом ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року ПАТ «ВіЕс Банк» пред`явив позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Свої вимоги мотивували тим, що 16 липня 2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KF50851 на суму 57 000 доларів США під 13, 50 % з кінцевим терміном повернення не пізніше 14.07.2023 року.

Позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачці ОСОБА_1 кредит в сумі визначеній кредитним договором, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1665_3 від 16.07.2008 року.

Своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року у неї виникла заборгованість по кредиту в розмірі 19 240, 34 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 411 671, 07 грн. З них:

-15 552, 58 доларів США (332 766, 84 грн.) борг по кредиту;
-1383, 23 доларів США (29 595, 93 грн.) борг по відсотках;
-2304, 53 доларів США (49 308, 29 грн.) пеня.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № KF50851 від 16.07.2008 року, між ПАТ «ВіЕс Банк» та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір від 16 липня 2008 року, зареєстрований у реєстрі за № 4477, відповідно до якого останні передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , та належить їм на праві власності.

У зв`язку з тривалим невиконанням зобов`язань за кредитним договором банк надіслав відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вимогу про необхідність погашення заборгованості по кредиту та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру по АДРЕСА_2 , а також вимогу про звільнення житлового приміщення. Однак дані вимоги були залишені без задоволення.

Посилаючись на порушення своїх прав позивач просив: 

1) звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_3 , належить відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11, код ЄДРПОУ  19358632) за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право ПАТ «ВіЕс Банк» щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмета іпотеки, тощо) необхідних для такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № KF50851 від 16.07.2008 року в розмірі 19 240, 34 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом 14.08.2015 року складає 411 671, 07 грн.;

2) закріпити за ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем до майна, що передано в управління; укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань пов`язаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв`язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим Договором, інші права необхідні для здійснення належного управління майном;

3) виселити з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (Т.1, а.с.3-5).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 липня 2016 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KF50851 від 16 липня 2008 року у розмірі 411 671, 07 грн. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 129,50 кв.м, житловою площею 58,80 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 16 липня 2008 року) Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11, код ЄДРПОУ  19358632) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови. З проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «ВіЕс Банк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В решті вимог – відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (Т.1, а.с.103-105).

На це рішення відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що не дотримано вимог Закону «Про іпотеку» щодо зазначення у рішенні суду загального розміру вимог та всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки. Крім того, не вказана початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У пов`язаній справі № 303/3096/15 за позовом ПАТ «ВіЕС Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором № KF50851 від 16.07.2008 року апеляційним судом призначено експертизу для визначення боргу за кредитом. Апелянт вважає, що без встановлення розміру цього боргу неможливо звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім того, банк не надав доказів на підтвердження наявності у нього банківської та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій. В частині надання права банку отримувати документи з відповідних установ та організацій, то позивач не довів, що в цій частині його права порушені, невизнані або оспорені, оскільки це право передбачене договором. Щодо права отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрації правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведення дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, то такі права не передбачені ні законом, ні договором. У зв`язку з цим апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити (Т.1, а.с.134-137).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року до участі в справі залучено АТ «Таскомбанк» в якості правонаступника ПАТ «ВіЕс Банк» (Т.4, а.с.103).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник апелянта ОСОБА_1 – адвокат Ракущинець А. А. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що відносини з банком є динамічні, будь-який розмір заборгованості повинен бути підтверджений документально, при цьому саме на банку лежить обов`язок щодо доведення боргу.

Решта учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином.

Заслухавши пояснення адвоката Ракущинця А. А., роз`яснення судового експерта Паращич Н. В., дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання належним чином не виконано, боржник допустив заборгованість по кредиту, у зв`язку з чим банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки – квартиру по АДРЕСА_2 .

Визначаючи розмір заборгованості місцевий суд виходив з того, що на момент ухвалення оспорюваного рішення у боржника існувала заборгованість за кредитним договором № KF50851 від 16 липня 2008 року у розмірі 411 671, 07 грн.

У той же час станом на час вирішення справи в суді апеляційної інстанції набули законної сили судові рішення у взаємопов`язаних справах, у яких розмір заборгованості було визначено інакше. Одним із цих рішень було стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» в розмірі 16 440, 36 доларів США. Це рішення було виконано, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 23.08.2018 року.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, а також бути законним та обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що станом на теперішній час, заборгованість за кредитним договором № KF50851 від 16 липня 2008 року погашена, ухвалене у справі судове рішення не відповідає завданню цивільного судочинства, а також вимогам законності та обґрунтованості. За цих обставин рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог (п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи слідує, що 16 липня 2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KF50851 на суму 57 000 доларів США під 13, 50 % з кінцевим терміном повернення не пізніше 14.07.2023 року.

Позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачці ОСОБА_1 кредит в сумі визначеній кредитним договором, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1665_3 від 16.07.2008 року.

Своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року у неї виникла заборгованість по кредиту. За твердженням позивача, з чим погодився суд першої інстанції, розмір заборгованості склав 19 240, 34 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 411 671, 07 грн. З них:

-15 552, 58 доларів США (332 766, 84 грн.) борг по кредиту;
-1383, 23 доларів США (29 595, 93 грн.) борг по відсотках;
-2304, 53 доларів США (49 308, 29 грн.) пеня.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № KF50851 від 16.07.2008 року, між ПАТ «ВіЕс Банк» та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір від 16 липня 2008 року, зареєстрований у реєстрі за № 4477, відповідно до якого останні передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , та належить їм на праві власності.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором банк надіслав відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вимогу про необхідність погашення заборгованості по кредиту та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру по АДРЕСА_2 , а також вимогу про звільнення житлового приміщення.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_1 , будучи не згідною з розрахунком заборгованості по кредиту № KF 50851 від 16.07.2008 року заявила клопотання про призначення у цій справі судової економічної експертизи, яке ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07 травня 2019 року було задоволено.

Згідно висновку судової економічної експертизи від 07 лютого 2020 року № 9936 розрахунок заборгованості позичальника перед банком практично відповідає умовам кредитного договору № KF 50851 від 16.07.2008 року та додатковими угодами до нього, платежам, що підтверджують погашення кредиту за цим кредитним договором, так як розбіжність між розрахунками експерта та ПАТ «ВіЕс Банк» складає 1%. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № KF 50851 від 16.07.2008 року та додатковими угодами до нього станом на 14.08.2015 року, в тому числі прострочений борг по тілу кредиту і по несплачених відсотках становить 16 891, 07 доларів США. Розмір нарахованої пені за порушення умов кредитного договору № KF 50851 від 16.07.2008 року та додатковими угодами до нього станом на 14.08.2015 року не підтверджується. Обгрунтованість нарахованої пені та порушення умов кредитного договору № KF 50851 від 16.07.2008 року та додатковими угодами до нього станом на 14.08.2015 року документально підтвердити не надається за можливе, оскільки в матеріалах справи відсутні бухгалтерські документи, де відображено нарахування даної пені (Т.4, 126-133).

У суді апеляційної інстанції судовий експерт ОСОБА_5 , який проводив вказану експертизу, дав усні пояснень щодо свого висновку. Пояснив, що розрахунок заборгованості позичальника перед банком відповідає умовам кредитного договору № KF 50851 від 16.07.2008 року. У позичальника є заборгованість, яка зазначена у висновку експерта. Розрахунки проведені згідно визначеної законом методики. При цьому експерт пояснив, що у висновку наявна описка у сумі заборгованості, виведена сума 16 891, 07 грн., яка зазначена у резолютивній частині висновку є вірною

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що у іншій цивільній справі № 303/3096/15 за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕс Банк» про визнання кредитного договору недійсним ухвалено рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 грудня 2015 року. Відповідно до цього рішення стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором № KF50851 від 16.07.2008 року в сумі 16 440, 36 доларів США. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Це рішення було предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року залишено без змін (Т.1, а.с.203-213). Далі, на підставі цього рішення було видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження, а 23 серпня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д. А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням судового рішення (Т.4, а.с.170-171).

У іншій справі № 303/4052/18 АТ «Таскомбанк» пред`явив позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № KF50851 від 16.07.2008 року станом на 08.05.2018 року. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12 березня 2019 року в задоволенні цього позову було відмовлено як безпідставного. У судовому рішенні зазначено, що борг погашено, а підстав для стягнення процентів і штрафних санкцій, нарахованих після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора, немає. Рішення набуло законної сили 23.09.2019 року та має преюдиційне значення для даної справи про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення (Т.4, а.с.181-186). 

Таким чином, колегія суддів констатує, що заборгованість по кредитному договору № KF50851 від 16.07.2008 року погашена, про що свідчить як постанова приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.08.2018 року, так і рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 березня 2019 року у пов`язаній справі № 303/4052/18 про стягнення заборгованості за цим кредитом станом на 08.05.2018 року. Підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки та у зв`язку з цим виселення, немає. За цих обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 липня 2016 року – скасувати.

В задоволенні позову ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий:                                

Судді: