Ухвала                                                           
16 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 520/15904/14-ц
провадження № 61-16353ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,             Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована енергопостачальна компанія» на постанову Одеського апеляційного суд від 24 вересня 2020 року у справі за позовом товариства 
з обмеженою відповідальністю «Централізована енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , треті особи: товариство 
з обмеженою відповідальністю «Гайсинський консервний комбінат», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Агрогарант», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі правонаступника - товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», про визнання договору поруки дійсним, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимог щодо предмета спору, - приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Агрогарант» до 
ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована енергопостачальна компанія», товариства з обмеженою відповідальністю «Гайсинський консервний комбінат», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника - товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», про визнання правочинів недійсними, звернення стягнення на майно, усунення перешкод у користуванні майном,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю
(далі - ТОВ)«Централізована енергопостачальна компанія» звернулося до суду з указаним вище позовом.
У грудні 2014 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Агрогарант»(далі - ПрАТ «СК «Агрогарант»), яке є третьою особою у даній справі, звернулося до суду з указаним вище позовом із самостійними вимогами щодо предмета спору.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 січня 2015 року 
у задоволені позовних вимог ТОВ «Централізована енергопостачальна компанія» відмовлено. Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимог щодо предмета спору, - ПрАТ «СК «Агрогарант» задоволено частково. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суд від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Файненс Компані», як правонаступника ПАТ «Дельта Банк», задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси 
від 15 січня 2015 року в частині позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимог щодо предмета спору, - ПрАТ «СК «Агрогарант» про визнання недійсним Договору іпотеки від 21 червня 2007 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» (стороною іпотекодержателем за договором на момент розгляду спору по суті є ПАТ «Дельта Банк») та ТОВ «Гайсинський консервний комбінат», посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Підвашецьким І. В., 
з моменту його вчинення, виключення з Державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 5184739, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 5184756, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку № 5667794, виключення 
з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку № 5667837, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку № 5667680, виключення 
з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку № 5667717 скасовано, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
05 листопада 2020 року ТОВ «Централізована енергопостачальна компанія» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суд від 24 вересня 2020 року, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Касаційну скаргу ТОВ «Централізована енергопостачальна компанія» подано до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції було отримано 06 жовтня 2020 року, на підтвердження чого надано копію поштового конверту Одеського апеляційного суду.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється 
з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення 
ТОВ «Централізована енергопостачальна компанія» пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення 
ТОВ «Централізована енергопостачальна компанія» посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом 
в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України 
від 13 липня 2016 року у справі № 629/162-10 та Верховного Суду 
від 14 лютого 2018 року у справі № 910/33054/15, від 06 лютого 2019 року 
у справі № 361/161/13-ц. Крім того, суд належним чином не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга ТОВ «Централізована енергопостачальна компанія» подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження.
Крім цього, у касаційній скарзі заявник просить зупинити дію постанови Одеського апеляційного суд від 24 вересня 2020 року, посилаючись на те, що судом апеляційної інстанції було порушено принцип resjudicata, статтю 6 та пункт 1 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду            в касаційному порядку.
Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 
з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Ураховуючи те, що заявником не наведено будь-яких обґрунтованих підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного судового рішення та не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог, які б підтверджували реальну необхідність у такому зупиненні, клопотання задоволенню не підлягає. 
Сама по собі незгода з оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для зупинення їх виконання чи дії на час перегляду справи в касаційному порядку.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована енергопостачальна компанія» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Централізована енергопостачальна компанія» строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суд від 24 вересня 2020 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом товариства 
з обмеженою відповідальністю «Централізована енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , треті особи: товариство 
з обмеженою відповідальністю «Гайсинський консервний комбінат», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Агрогарант», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі правонаступника - товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», про визнання договору поруки дійсним, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимог щодо предмета спору, - приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Агрогарант» до 
ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована енергопостачальна компанія», товариства з обмеженою відповідальністю «Гайсинський консервний комбінат», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі правонаступника - товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», про визнання правочинів недійсними, звернення стягнення на майно, усунення перешкод у користуванні майном, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована енергопостачальна компанія» на постанову Одеського апеляційного суд від 24 вересня 2020 року.
Витребувати з Київського районного суду м. Одеси вищевказану цивільну справу (№ 520/15904/14-ц).
У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована енергопостачальна компанія» про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суд від 24 вересня 2020 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку відмовити.
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 грудня 2020 року.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                           Г. В. Коломієць