ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року	Львів	Справа № 344/16109/17 пров. № А/857/2501/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                                 Святецького В.В., 
суддів                                                              Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,
                    з участю секретаря судового засідання       Копанишин Х.В.,           

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2020 року  у справі № 344/16109/17 (головуюча суддя Татарінова О.А., час ухвалення 09:14 год., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

           01 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області за №158/1009/m.6/2017 від 23 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення. 
          Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржена постанова не відповідає вимогам закону і винесена з порушенням законодавства. Ні в постанові, ні в Акті перевірки не описано виявлених порушень, хоча законодавство вимагає детальний опис виявленого порушення. Роботи, які проведені нею, не є роботами, які відносяться до робіт, зазначених в  ст.96 КУпАП. Це не нове будівництво, не реконструкція, не реставрація і не капітальний ремонт. Після купівлі квартири, було встановлено, що в кухні на місці вікна фактично існує дверний блок. В даному дверному блоці після 1949 року радянська влада замінила дверне заповнення вікном. Сам дверний блок вимурований із австрійської цегли і є непорушним до сьогоднішнього дня. Фактична наявність на місці спірного вікна дверного блоку підтверджується не тільки візуально, а і свідками та документами. Однак інспекцією не надано належної оцінки даним фактам. 
Після внесення змін до законодавства України щодо переобладнання та перепланування житлових приміщень, вона здійснила перепланування належної    квартири без втручання в несучі конструкції - а саме: заміну існуючих дверних заповнень. Дверний блок, який був заповнений вікном, заповнили дверима, що відповідає п.4 ,,Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію", затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №406. 
Таким чином, вона не порушила вимог ч.1  ст.37 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", а отже,  не може нести адміністративну відповідальність.
Крім того, відповідач в порушення  ст. 252 КУпАП  не досліджував всебічно, повно і об`єктивно всі обставини справи в їх сукупності і не керувався законом. Вказана постанова винесена за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 16.11.2017 року, акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 16.11.2017 року № 749/1009/М.7/2017.    До постанови (п.7) не додано жодного доказу щодо її вини в розумінні  ст. 251 КУпАП, а також проігноровані надані нею докази. На надані нею зауваження, документи та докази (заперечення до акту, письмові пояснення до протоколу, покази свідків, діючі нормативні акти) відповідач ніяким чином не відреагував і не надав належної правової оцінки та  не спростував їх, що свідчить про відсутність дослідження обставин справи і про суб`єктивний підхід до дослідження обставин справи. 
Зокрема, залишились без реагування з боку відповідача ті обставини, що в жовтні 2017 року управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вже проводилась позапланова перевірка щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті ,,Реконструкція квартири АДРЕСА_1 ", про що був складений акт № 51/32-26 та протокол про адміністративне правопорушення від 05.10.2017 р., на підставі якого ОСОБА_1 була притягнута до відповідальності за ч.6  ст.96 КУпАП. 
Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 16.11.2017  за те саме порушення - реконструкція квартири АДРЕСА_1 за абз. 2. ч. 6  ст.96 КУпАП  є порушенням  ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 
Вважаючи постанову відповідача у справі про адміністративне правопорушення від 23 листопада 2017 року протиправною, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду. 
Рішенням від 05 лютого 2020 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області позовні вимоги задовольнив повністю.
Скасував постанову №158/1009/m.6/2017 від 23.11.2017 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Глушаком Дмитром Івановичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП, провадження у справі - закрив.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права. 
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що згідно листа Департаменту містобудування, архітектури та спадщини міської ради від 11.08.2017 № 106/31.1-15 та даних Державного реєстру нерухомих пам`яток України будинок по  АДРЕСА_2 відноситься до пам`яток архітектури місцевого значення.
          Також поза увагою суду першої інстанції залишена та обставина, що вказана квартира використовується як комерційне приміщення - магазин, про що свідчить долучена до матеріалів справи фотофіксація та опис обставин в акті перевірки. 
Згідно з п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 ,,Склад та зміст проектної документації на будівництво" реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.
Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).
Отже, квартира АДРЕСА_1 використовується як комерційне приміщення, тобто позивач самостійно провела реконструкцію вказаного об`єкта.
З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Позивач ОСОБА_1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.  
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення  з таких підстав. 
          З матеріалів справи апеляційний  суд вбачає, що на підставі направлення від 18.10.2017 № 749/1009/m.7/2017, виданого начальником ДАБІ в Івано-Франківській області, головний інспектор будівельного нагляду ДАБІ в Івано-Франківській області Глушак Дмитро Іванович здійснив перевірку щодо дотримання суб`єктами містобудування законодавства у сфері містобудівної діяльності, за наслідками якої складений акт перевірки за № 749/1009/М.7/2017 від 16.11.2017, а також протокол від 16.11.2017.
На підставі акту та протоколу головний інспектор будівельного нагляду ДАБІ в Івано-Франківській області Глушак Д.І. виніс постанову за №158/1009/m.6/2017 від 23 листопада 2017 року, згідно якої ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 96 КУпАП,  та піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 гривень. 
В постанові зазначено, що ОСОБА_1 здійснила реконструкцію квартири за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушила вимоги ч.1 ст. 37 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності".
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах перевірки відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б достеменно підтверджували вчинення позивачем порушення законодавства, за яке її притягнуто до відповідальності, оскільки акт не містить номеру будинку та не описано виявлених порушень, хоча законодавство вимагає детальний опис виявленого порушення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятої постанови №158/1009/m.6/2017 від 23.11.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, а тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду,  не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими. 
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Матеріали справи свідчать, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.7 ст. 96 КУпАП було виявлене під час перевірки порушення вимог ч.1  ст. 37 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності".
Згідно з ч.7 ст. 96 КУпАП виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), - тягне за собою накладення штрафу від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038 -VI ,,Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Згідно акту позапланової перевірки щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, складеного посадовими особами управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за № 51/32-26  від  05.10.2017, на який посилається позивач ОСОБА_1 в позовній заяві, замовником будівництва ОСОБА_1 виконані будівельні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_1 без отриманого дозволу на їх виконання, а саме - втручання у несучі конструкції шляхом збільшення віконного прорізу та влаштування дверей з виходом на АДРЕСА_2 , а.с. 28). 
В той же день був складений протокол від 05.10.2017 про порушення ОСОБА_1 вимог ч.1 ст. 37 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", за що передбачена відповідальність згідно з ч.7 ст. 96 КУпАП(т.1, а.с. 21-22).
12.10.2017  управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вказані матеріали перевірки надіслало до управління ДАБІ в Івано-Франківській області, оскільки згідно листа Департаменту містобудування, архітектури та спадщини міської ради від 11.08.2017 № 106/31.1-15 та даних Державного реєстру нерухомих пам`яток України будинок по  АДРЕСА_2 відноситься до пам`яток архітектури місцевого значення. Оскільки у відповідності до п. 5 ст. 32 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" до значних наслідків (СС3) відносяться об`єкти - пам`ятки культурної спадщини, повноваження щодо таких об`єктів здійснюються органами Держархбудінспекції. 
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 77 цього Кодексу.
Позивач ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу на підтвердження  своїх доводів про притягнення її до адміністративної відповідальності на підставі акту та протоколу від 05.10.2017, що спростовує її твердження про порушення відповідачем вимог  ст. 61 Конституції України в частині повторного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 
          Згідно акту проведеної відповідачем позапланової перевірки за № 749/1009/М.7/2017 від 16.11.2017 на об`єкті ,,Реконструкція квартири АДРЕСА_2  виявлені порушення ч.1 ст.37, ч.8 ст. 39 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", а саме - реконструкція квартири без дозвільних документів, експлуатація житлової квартири під магазин (т.1, а.с. 9-16). 
          Згідно протоколу від 16.11.2017 за результатами позапланової перевірки, проведеної на об`єкті ,,Реконструкція квартири за адресою: АДРЕСА_3 ", будівництво якого здійснює ОСОБА_1 , виявлено порушення:  реконструкція квартири без дозвільних документів, чим порушені вимоги  ч.1 ст.37 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" (т.1, а.с.7-8).
          Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла переконання, що наявні у відповідача на час ухвалення оскарженої постанови матеріали повністю підтверджували факт порушення   ОСОБА_1 вимог ч.1 ст.37 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: проведення реконструкції квартири АДРЕСА_4 без дозвільних документів. 
Згідно акту за № 51/32-26  від  05.10.2017 така реконструкція проявилась у втручанні в несучі конструкції шляхом збільшення віконного прорізу та влаштування дверей з виходом на АДРЕСА_2 .
При цьому колегія суддів відхиляє доводи позивача про проведення нею перепланування квартири, а не реконструкції. 
Так,  згідно пункту 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 406 від 07 червня 2017 року, до таких робіт належать роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.
Оскільки позивач здійснила втручання в огороджувальні та несучі конструкції будинку АДРЕСА_2 , а саме: зруйнувала частину несучої стіни будинку та облаштувала окремий вхід в квартиру, не передбачений жодним наявним у неї дозвільним документом, чим спотворила фасад будинку, який згідно листа Департаменту містобудування, архітектури та спадщини міської ради від 11.08.2017 № 106/31.1-15 (т.1, а.с. 52)  та даних Державного реєстру нерухомих пам`яток України (т.1, а.с. 82-83)  відноситься до пам`яток архітектури місцевого значення.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 22 Закону України ,,Про охорону культурної спадщини" пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог ч.1 ст.37 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" повністю підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, а тому визнає правомірним притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.7 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 гривень.
Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки,  а тому дійшов помилкового висновку щодо протиправності  оскарженої постанови та наявності підстав для задоволення позову.  
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до  ч.1 ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.
За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.  
Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 2 ч. 1 ст.315, ст. ст. 317, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області задовольнити.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2020 року  у справі № 344/16109/17 - скасувати та ухвалити постанову. 
В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області про скасування постанови відмовити повністю. 
Постанова набирає законної сили  з моменту проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 18.11.2020.