КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД                                       
                                                                                03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А

Справа № 761/16628/19                                                                                          Головуючий у 1 інстанції - Мальцев Д.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8951/2020                                                      Доповідач  -  Мараєва Н.Є.     
                                               
                                                       ПОСТАНОВА 
                                                   ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
24.09.2020 р. Київський Апеляційний  суд    в складі  суддів судової  палати з розгляду 
цивільних  справ :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів -  Заришняк Г.М., Рубан С.М.
При секретарі - Гаврюшенко К.О.
Розглянули у відкритому  судовому  засіданні  в  приміщенні Київського апеляційного
суду  в порядку спрощеного позовного провадження 
Цивільну справу за апеляційною скаргою 
         ОСОБА_1 
на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України
    про визнання рішень житлово-побутової комісії незаконними та зобов`язання вчинити дії
Заслухавши  доповідь  судді Мараєвої Н.Є.,  пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши  
матеріали   справи, обговоривши  доводи  апеляційної  скарги, колегія суддів,-
                                                             В с т а н о в и л а :
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання рішень житлово-побутової комісії від 12 квітня 2016 р., 03 грудня 2014 р., 29 вересня 2011 р. незаконними та зобов`язання вчинити дії. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1   просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою : визнати незаконними рішення житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України від 12 квітня 2016 року, затвердженого протоколом №7;
визнати незаконним рішення житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України від 03 грудня 2014 року, затвердженого протоколом №25;
визнати незаконним рішення житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України від 19 вересня 2011 року, затвердженого протоколом №35;
зобов`язати житлово-побутову комісію Центрального управління Служби безпеки України зарахувати підполковника СБ України ОСОБА_1 , який проходить військову службу з 15 серпня 1992 р., на квартирний облік Центрального управління СБ України зі збереженням попереднього часу  перебування на квартирному обліку в ЦУ СБУ з 06 вересня 2002 року, посилаючись, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального  та процесуального права.
Апеляційна  скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом,  позивач звернувся  до  суду із  цим позовом посилаючись на те, щовін перебуває на військовій службі в СБ України з 15.08.1992 по теперішній час., що 12.04.2016 р. житлово-побутова комісія прийняла рішення відносно нього щодо житлового питання  про те, що в 2002 році не було правових підстав для зарахування його (позивача) на квартирний облік. Позивач не погоджується із цим, зазначаючи, що був взятий на квартоблік 06.09.2002 р. як член сім`ї дружини - ОСОБА_2 ; що 03.08.2005 р.  він (позивач) був змушений переїхати в с. Лютіж, Вишгородського району Київської області.
Також зазначав, що його колишня дружина не зверталась із рапортом до комісії про його виключення з квартобліку як колишнього чоловіка. В подальшому, позивач зареєструвався у квартирі АДРЕСА_1 . Вказує, що в 2007-2011 роках позивачем подавались довідки (форма 3), які містили різні відомості про розмір житлової площі;  що саме посадова особа Клавдієвського селищного виконкому здійснила невірний запис у форму 3 № 280/2011; що  вподальшому зазначені відомості стали підставою для відмови в скасуванні рішень, прийнятих відносно нього (позивача) за період з 29.09.2011 р. до 12.04.2016 р. щодо квартобліку; що його було поновлено на квартирному обліку з 04.06.2013 р. після  надання ним форми-3 з вірними даними, але не з 06.09.2002 р., як він вважає за належне.
Згідно п.п. 2.1, 2.2 Інструкції, затвердженої Наказом Служби безпеки України від 06.11.2007 р. №792 «Про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби Безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень», житлово-побутові комісії утворюються у Центральному управлінні, його підрозділах, а також органах, закладах та установах СБ України з метою дотримання вимог чинного законодавства при веденні обліку співробітників, які потребують поліпшення житлових умов, та членів їх сімей, розподілу та використання житлової площі.
Основними завданнями житлово-побутових комісій є: прийняття рішень з питань квартирного обліку і надання житлових приміщень; розгляд рапортів співробітників про зарахування на облік осіб як таких, що потребують поліпшення житлових умов; перевірка житлових умов співробітників; ведення обліку співробітників, які потребують поліпшення житлових умов, та членів їх сімей.
Згідно ч.4 ст.40 ЖК УРСР зняття з квартирного обліку проводиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.
Згідно п.3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 № 582 «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» встановлено, що жилі приміщення у м.Києві надаються громадянам у межах 13,65 кв.м. жилої площі, але не більше однієї кімнати на одну особу і не менш, як 9,0 кв.м. на одну особу.
Відповідно до п.п.1 ч.2 п.26 Правил, громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Аналогічним є  п.3.15 Інструкції, затвердженої Наказом Служби безпеки України від 06.11.2007 р. №792 «Про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби Безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень»,  відповідно до якої співробітники та члени їх сімей знімаються з обліку у разі поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла. 
Заперечуючи  проти позову та апеляції представник  відповідача, зокрема, зазначав, що вже існує рішення Київського апеляційного суду по справі № 761/1208/18, яким в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено. Крім того, представник відповідача пояснив, що зараховувати позивача на квартоблік в 2002 році дійсно не було підстав, оскільки з 1983 року по 26.07.2005 р. позивач був зареєстрований у неприватизованій квартирі АДРЕСА_2 , тобто був забезпечений житлом у м.Києві.  Вподальшому позивач зареєстрував своє місце проживання в с.Лютіж, Вишгородського району, Київської області  на меншу житлову площу, що призвело до погіршення його житлових умов. Після цього його колишня дружина звернулась до комісії з проханням включити позивача до складу сім`ї, яка перебуває на квартирному обліку, що й було зроблено. Таким чином, позивач був зарахований на квартоблік лише 24.12.2005 р.; після розлучення з позивачем, його за рапортом колишньої дружини рішенням комісії від 04.10.2006 р. було знято з квартобліку. Рішенням комісії від 19.11.2008 р. позивача залишено на квартобліку з датою зарахування 24.12.2005 р. В подальшому, під час перебування позивача на квартобліку, позивачем надавалась різна інформація про житлову площу, оскільки  він змінював  місця  своєї реєстрації, а тому рішенням Комісії від 29.09.2011 р. його знято з квартобліку у зв`язку із забезпеченістю житловою площею, оскільки на кожного зареєстрованого у житловому будинку АДРЕСА_3 , де був зареєстрований  позивач, припадало по 9,4 кв.м (тобто в межах норм, встановлених чинним законодавством України). На даний час позивач зі складом сім`ї з п`яти чоловік перебуває на квартобліку в ЦУ СБУ з 04.06.2013 р. у загальні черзі, а з 03.12.2014 р. у списку осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом, як багатодітна родина. За таких обставин, всі рішення представник відповідача вважає правомірними та такими, що прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства.
Так, судом  встановлено, що згідно Витягу з протоколу №7 засідання житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України від 12.04.2016 р., залишено без змін як правомірні та належним чином обґрунтовані рішення ЖПК СБ України: від 29.09.2011 р., протокол № 35 про зняття позивача з квартирного обліку в ЦУ СБ України у зв`язку із забезпеченістю житловою площею; від 04.06.2013 р., протокол № 7  про зарахування позивача та членів його сім і на квартирний облік в ЦУ СБ України до загальної черги з 04.06.2013 р.;  від 03.12.2014 р. протокол № 23 про зарахування позивача та членів його сім`ї до списку осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом як багатодітну родину з 03.12.2014 р.;  від 03.12.2014 р., протокол №25 про відмову позивачу у поновленні його на квартирному обліку в ЦУ СБ України з 06.09.2002 р. у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Судом також встановлено, що 04.09.2018 р. Шевченківським районним судом м.Києва постановлено рішення по справі № 761/1208/18 за позовом ОСОБА_1 до СБ України про скасування рішення ЖПК Центрального управління СБ України, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 28.02.2019 р., відповідно до якого в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.
Вказані рішення суду першої та апеляційної інстанції набрали законної сили, та  є  чинними  на час  розгляду даної  справи.
Зазначеними вище рішеннями суду, зокрема, перевірялась законність та правомірність рішення ЖПК від 12.04.2016 р., а також надавалась оцінка як обставинам, викладеним в ньому, так і доказам, наданим позивачем на підтвердження неправомірності зазначеного рішення  комісії.
Так, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 1983 року по 26 липня 2005 року позивач був зареєстрований у неприватизованій трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 , яку отримав його батько ОСОБА_3 на склад сім`ї 4 особи (він, дружина ОСОБА_4 , 1952 р.н., син ОСОБА_1 , 1977 р.н. та син ОСОБА_5 , 1982 р.н.) під час проходження військової служби в органах безпеки, тобто позивач був забезпечений житлом у м. Києві. 
Тому, на час звернення колишньої дружини позивача до ЖПК про взяття її на квартирний облік, а саме станом на 06.09.2002 р. у позивача не було правових підстав для зарахування його в тому числі, на квартирний облік, оскільки він був забезпечений житлом у м. Києві, а  саме : 10,35 кв.м. у трикімнатній квартирі АДРЕСА_4 .
Крім того, судовими рішеннями встановлено, що 29.09.2011 р. протоколом №35 ОСОБА_3 було знято з квартирного обліку в ЖПК ЦУ Служби безпеки України у зв`язку із забезпеченістю житловою площею, оскільки, у зазначений позивачем період факт забезпеченості житловою площею в межах встановлених законодавством норм виключав можливість зарахування або подальшого перебування ОСОБА_3 на квартирному обліку. При цьому питання забезпеченості позивача житловою площею вирішувалося у відповідності до наданих самим же позивачем документів з цього приводу, та висновків комісії за результатами обстеження умов проживання позивача.
Також було встановлено, що питання поновлення позивача на квартирному обліку розглянуто на засіданні ЖПК 03.12.2014 р., протокол № 25, на якому прийнято рішення про відмову у поновленні позивача на квартирному обліку в ЦУ СБУ з 06.09.2002 р. у зв`язку з відсутністю правових підстав, а  саме, що станом на 06.09.2002 р. він був забезпечений жилою площею у м. Києві у розмірі 10,35 кв.м.
Таким  чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого  висновку, що  судами було встановлено, що зазначені рішення є правомірними та прийняті у відповідності до вимог законодавства України.
Крім того, рішенням суду також встановлено, що станом на 06.09.2002  р. у позивача не було правових  підстав для зарахування його на квартирний облік, оскільки, він був забезпечений житлом у м.Києві - 10,35 кв.м. у трикімнатній квартирі АДРЕСА_4 ,  а  тому, рішення ЖПК від 12.04.2016 р., яким в свою чергу залишено без змін оскаржувані позивачем інші рішення комісії від 03.12.2014 р. (протокол № 25), від 29.09.2011 р. (протокол № 35), є правомірним та таким, що прийняте у відповідності до вимог законодавства України.
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Таким  чином,  судом встановлено, що позивач не був і не міг бути зарахований на квартирний облік 06.09.2002 р., оскільки для цього були відсутні правові підстави, т.я. позивач на той час був забезпечений житлом у м. Києві.
З огляду на вищевикладене рішення ЖПК від 12.04.2016 р., від 03.12.2014 р.  (протокол № 25) та рішення комісії від 29.09.2011 (протокол № 35) є правомірними та такими, що прийняті у відповідності до вимог законодавства України.
Так,  обґрунтовуючи  позов позивач, зокрема, зазначав,  що факт зарахування його на квартирний облік 06.09.2002 р. підтверджується протокольними записами ЖПК - від 04.10.2006 р., протокол № 6, від 19.11.2008, протокол № 13 та  листом-відповіддю УСЗ СБУ на рапорт ОСОБА_3 від 10.01.2012 № 35/1-139.
Проте, ці  доводи  не були  взяті  судом  до уваги, оскільки, відповідно до п.2.8. Інструкції № 792  за результатами розгляду на засіданні питань житлово-побутовою комісією приймаються рішення, які оформляються протоколом.
Так, за результатами розгляду питань на засіданні комісії 04.10.2006 р. та 19.11.2008 р. не приймались рішення щодо взяття на облік позивача з 06.09.2002 р. та не встановлювався вказаний факт.
Зокрема, відповідно до Витягу з протоколу засідання Житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України від 04.10.2006 р. № 10 позивача знято з квартирного обліку на підставі рапорту його колишньої дружини, ОСОБА_2 .  Із вказаного Витягу також вбачається, що складом сім`ї 2 особи (вона, чоловік) перебуває на квартирному обліку в ЦУ СБУ з 06.02.2002 р. за списком позачергового забезпечення житлом.
Суд правильно вважав, що  вказана обставина не свідчить про те, що позивача було поставлено на квартоблік також з 06.09.2002 р., а є лише описовою частиною рішення, в якій відтворений зміст рапорту колишньої дружини позивача. 
Крім того, з Витягу з протоколу ЖПК ЦУ СБУ від 19.11.2008 р. № 13 вбачається, що позивач звернувся до комісії з проханням вважати  його таким, що перебуває на квартобліку з 24.12.2005 р. в загальній черзі. Відомості про те, що позивач перебував на обліку з 06.09.2002 р. зазначені у вказаному рішенні  в якості опису обставин справи, які сам позивач вказує у своєму рапорті.
Також, і лист-відповідь УСЗ СБУ на рапорт ОСОБА_3 від 10.01.2012 р. № 35/1-139 також не є за своєю суттю та змістом рішенням про зарахування позивача на квартирний облік, а посилання на «перебування» позивача на квартирному обліку з 2002 по 2011 роки стосується опису питання, з яким позивач безпосередньо звернувся до УСЗ СБУ та не є констатацією будь-якого факту.
Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов  висновку, що  позивач не надав до матеріалів справи доказів, які б спростовували встановлені судовими рішеннями обставини або ж підтвердили неправомірність прийняття комісією  рішень від 29.09.2011 р. (позивач вказує в позовній заяві 19.09.2011), від 03.12.2014 р. та від 12.04.2016 р.
За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов  висновку щодо  відсутності  підстав для  задоволення  позову.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування  не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом  повно  з`ясовано  обставини  справи, дана належна оцінка доказам. 
Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують.  
Підстав для скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368,  374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
                                                        П о с т а н о в и л а :   
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 -  залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року  - залишити  без  змін. 
Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду  протягом  тридцяти днів з  дня  складення  повного  судового рішення.
Повний текст складено   7.10.2020 р.
 
Головуючий  :    
                                                                               Судді :