УХВАЛА
 
15 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 404/5851/18
провадження № 61-17620ск20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним та поділ майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Кіровського районного суду 
м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у якому просила визнати договір дарування від 27 серпня 2000 року квартири 
АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , удаваним правочином, а саме - договором купівлі-продажу; визнати квартиру 
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; поділити вказану квартиру, визнавши за нею 1/2 її частки.
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2019 року 
у задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним та поділ майна подружжя задоволено. Визнано недійсним договір дарування від 27 серпня 2000 року квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О. І., реєстраційний номер 2109. Визнано квартиру 
АДРЕСА_1 ) спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Проведено поділ квартири 
АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на зазначену квартиру по 1/2 частини кожному. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Додатковою постановою Кропивницького апеляційного суду від 26 жовтня 
2020 року провадження у справі щодо позовних вимог до відповідача 
ОСОБА_3 закрито з підстави, передбаченої пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України, у зв`язку із смертю останньої та спірні правовідносини 
не допускають правонаступництво.
 
24 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року 
з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями 
від 27 листопада 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.
 
ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку 
на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року він отримав 26 жовтня 2020 року, 
на підтвердження наведеного надано копію заяви про отримання оскаржуваного судового рішення. 
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк 
на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
 
Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання 
їх поважними, оскільки заявник отримав оскаржувану постанову апеляційного суду 26 жовтня 2020 року, тобто останнім днем звернення до суду з касаційною скаргою було 25 листопада 2020 року. Касаційну скаргу заявником подано 
до «скрині» Верховного Суду 27 листопада 2020 року, тобто з пропуском тридцятиденного строку на касаційне оскарження, підстави пропуску вказаного процесуального строку заявником ніяким чином не обґрунтовано. 
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, 
не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
У зв`язку з тим, що причини пропуску строку на касаційне оскарження 
є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, - надати строк для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів.
 
Керуючись статтею 393 ЦПК України,

 

УХВАЛИВ:
 
Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 
2020 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.
 
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, 
та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 15 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                           С. Ю. Бурлаков