ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 320/2646/19
адміністративне провадження № К/9901/5324/20, К/9901/32570/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Судді-доповідача - Желтобрюх І.Л., 
суддів: Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Лічевецький І.О., судді - Кобаль М.І., Мельничук В.П.) та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року (колегія суддів у складі: головуюча суддя - Єгорова Н.М., судді - Сорочко Є.О., Федотов І.В.) у справі № 320/2646/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,
установив:
У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» (далі - ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ГУ ДФС у Київській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ від 24 травня 2019 року №1107.
На обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки прийнятий без наявності на те правових підстав, з порушенням порядку, встановленого    Податковим кодексом України (далі - ПК України), та з перевищенням повноважень податкового органу. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року позов задоволено в повному обсязі: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Київській області від 24 травня 2019 року №1107.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року стягнуто на користь ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області судові витрати у розмірі 21500,00 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року та ухвалено нове судове рішення, яким ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» відмовлено в задоволенні позову.
Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня             2020 року скасовано додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року, прийнято додаткове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви позивача щодо розподілу судових витрат.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, вважаючи, що вона прийнята внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить її скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне й обґрунтоване. На обґрунтування вимог касаційної скарги її заявник зазначає, що скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд не навів мотивів, якими він керувався, більш того, суд не спростував висновків суду першої інстанції, покладених в основу його рішення. При цьому апеляційний суд не взяв до уваги, що оскаржуваний наказ не містив інформації про те, яку саме перевірку поновлювало ГУ ДФС у Київській області, тоді як таких перевірок було ініційовано декілька. Також, стверджує, що судом не враховано, що видання наказу про поновлення перевірки відбулось після спливу 60 днів з дати отримання відповідачем доступу до документів, які перебували у розпорядженні Генеральної прокуратури України. Окрім того, скаржник звертає увагу на низку процесуальних порушень, допущених судом апеляційної інстанції під час розгляду справи.
У відзиві на касаційну скаргу податковий орган просить залишити без змін оскаржувані рішення суду апеляційної інстанції, а скаргу Товариства - без задоволення. На противагу доводам скаржника стверджує, що листом від 25 березня 2019 року Генеральна прокуратура України лише повідомила про можливість здійснити доступ до вилучених документів, попередньо узгодивши час зі слідчим відділу, а не було безпосередньо надано такі документи.
Також, позивачем подано касаційну скаргу й на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року, в якій просить скасувати вказане судове рішення й залишити в силі додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року. Скаргу обґрунтовує тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив позивачеві у задоволенні клопотання про зупинення апеляційного провадження до розгляду Верховним Судом касаційної скарги Товариства на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Суди встановили, що    на адресу ГУ ДФС у Київській області надійшла ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року у справі №752/25255/17 щодо призначення позапланової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість, податку на прибуток ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» за взаємовідносинами з ТОВ «ФЕРРЕТЕ» за 2017 рік.
На виконання вимог ухвали слідчого судді відповідачем видано наказ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» від 20 червня  2018 року №1314.
Зазначеним наказом на підставі підпунктів    78.1.4,    78.1.11    пункту    78.1    статті    78 ПК України    призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» за взаємовідносинами з ТОВ «ФЕРРЕТЕ», ТОВ «ТЕХСТАНДАРТ» та ТОВ «ФАЙЛЕКОМП».
Поряд із тим, під час виходу на перевірку було встановлено, що на підставі ухвал слідчих суддів були вилучені оригінали фінансово-господарських документів ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» за взаємовідносинами з ТОВ «ФЕРРЕТЕ» та ТОВ «ТЕХСТАНДАРТ».
У зв`язку з цим, на підставі пункту 85.9 статті 85 ПК України наказом від 22 березня 2018 року №1324 було перенесено терміни проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» до моменту надання копій документів або доступу до них.
Листами від 26 червня 2018 року, 30 серпня 2018 року, 12 жовтня 2018 року, 11 грудня 2018 року, 14 лютого 2016 року ГУ ДФС у Київській області зверталось до Управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України, у яких просило надати належним чином засвідчені копії документів за фінансово-господарськими взаємовідносинами ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» з ТОВ «ФЕРРЕТЕ» або забезпечити доступ до них.
Листом від 25 березня 2019 року слідчий відділ Управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України, повідомив відповідача про можливість отримати доступ до документів.
24 травня 2019 року ГУ ДФС у Київській області прийнято наказ №1107 «Про поновлення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД», який було вручено позивачеві 29 травня 2019 року.
Не погоджуючись із вказаним наказом та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що необхідною передумовою для призначення перевірки на підставі підпункту    78.1.1    пункту    78.1    статті    78 ПК України    є ненадання пояснень та документального підтвердження платником податків на обов`язковий письмовий запит органу державної податкової служби. Як встановив суд, позивач надавав відповідь податковому органу на всі його запити, та пояснив причини неможливості надання копій витребуваних документів, оскільки такі були вилучені органом досудового розслідування. Судом також було враховано, що ухвалою слідчого судді призначалася перевірка взаємовідносин між ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» та ТОВ «ФЕРРЕТЕ», однак контролюючий орган вийшов за межі вказаного судового рішення, та самовільно, не маючи на те фактичних та правових підстав, призначив перевірку позивача також за взаємовідносинами з ТОВ «ТЕХСТАНДАРТ» та ТОВ «ФАЙЛЕКОМП».
Приймаючи протилежне рішення та відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що усі аргументи позивача, які слугували підставою позову, стосуються виключно питання призначення перевірки та законності наказу відповідача №1314 від 20 червня 2018 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД», однак це питання виходить за межі заявлених позовних вимог, оскільки не є предметом спору у цій справі. При цьому суд урахував, що жодних обґрунтувань того, у чому полягає незаконність саме оскаржуваного в цій справі наказу відповідача про поновлення перевірки, позивачем не наведено.
Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 78 ПК України регламентовано порядок проведення документальних позапланових перевірок.
Згідно з пунктом 78.4 статті 74 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (пункт 78.6 статті 78 ПК України).
Відповідно до пунктів 85.2 та 85.9 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. 
У разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. 
Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. 
У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.
Практичне застосування зазначеної норми було закріплено в пункті 1.4.7.1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31 липня 2014 року №22 (в редакції наказу ДФС від 23 червня 2018 року №398), в якому зазначено наступне:
У разі вилучення оригіналів документів правоохоронними або іншими органами підрозділ, який здійснює (очолює) перевірку, забезпечує підготовку та направлення у той же день письмового запиту до відповідного органу про надання органу ДФС копій зазначених документів або забезпечення доступу до перевірки таких документів.
У запиті зазначаються: перелік вилучених документів, дані протоколу (іншого документа), на підставі якого були вилучені документи, посилання на пункт 85.9 статті 85 Кодексу щодо обов`язку відповідного органу забезпечити протягом 3 робочих днів з дня отримання запиту надання органу ДФС копій документів або доступу його посадовим (службовим) особам до перевірки таких документів.
Новий наказ про проведення перевірки не видається та нові направлення на проведення перевірки не виписуються. У разі якщо терміни, визначені пунктом 44.5 статті 44 Кодексу, достроково скорочуються - видається наказ про поновлення перевірки не пізніше наступного робочого дня, копія якого вручається платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам) під розписку або надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.
Після отримання копій всіх вилучених правоохоронними та іншими органами документів або забезпечення доступу до них терміни проведення перевірки поновлюються не пізніше наступного робочого дня, про що видається наказ про поновлення перевірки, копія якого вручається платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам).
На переконання колегії суддів, оскаржуваний наказ про поновлення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства не можна розцінювати як наказ про призначення нової перевірки й надавати йому правову оцінку на предмет відповідності такого акта вимогам ПК України щодо порядку призначення й проведення перевірки, яку помилково здійснив суд першої інстанції. 
Приймаючий спірний наказ податковий орган мав на меті завершити призначену згідно з наказом №1314 від 20 червня 2018 року, однак не завершену в силу об`єктивних причин документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД».
Як правильно вказав суд апеляційної, аргументів, які б ґрунтувались на вимогах закону, щодо протиправності поновлення контролюючим органом розпочатої податкової перевірки та незаконності саме спірного наказу, позивачем в судах першої та апеляційної інстанцій не наводилось.
Безпідставними є посилання позивача на те, що оскаржуваний наказ не містив інформації про те, яку саме перевірку поновлювало ГУ ДФС у Київській області, оскільки, як вбачається зі змісту наказу, у ньому зазначено відомості про предмет перевірки та контрагентів, з якими її слід провести.
Враховуючи зміст наведених вище положень законодавства та наявність обставин, які унеможливили проведення перевірки ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД», колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав до визнання протиправним і скасування наказу відповідача №1107 від 24 травня 2019 року про поновлення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства.
В касаційній скарзі позивач наводить доводи, які, на його переконання, свідчать про незаконність видання контролюючим органом наказу про поновлення перевірки (зокрема про те, що він прийнятий після спливу значного терміну з дати отримання відповідачем доступу до вилучених документів тощо). Поряд із тим, позивач в судах першої та апеляційної інстанціях про це не вказував, в той час як зміна підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (частина четверта статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, доводи касаційної скарги ТОВ «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року зводяться виключно до переоцінки встановлених судом обставин справи, такі не спростовують правильності висновків, якими мотивовано        рішення суду апеляційної інстанції, та не дають підстав вважати висновки цього суду помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Що стосується касаційної скарги позивача на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року, колегія суддів виходить з наступного.
Приймаючи вказане судове рішення апеляційний суд виходив з того, що з огляду на приписи частини першої статті 139 КАС України судові витрати підлягають відшкодуванню у разі задоволення позовних вимог позивача. Враховуючи, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 липня            2019 року та відмовлено позивачу в задоволенні позову повністю, апеляційний суд підставно скасував додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року та відмовив позивачу у задоволенні заяви щодо розподілу судових витрат.
Порушень судом апеляційної інстанції норм процесуального права, на яких наголошує скаржник у своїх скаргах, судом при касаційному перегляді цієї справи не встановлено.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша    статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України). 
У зв`язку з цим, касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
п о с т а н о в и в :
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року залишити без змін, а касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                 І.Л. Желтобрюх 
Судді                                                                                                                   О.В. Білоус
                                                                                               Н.Є. Блажівська