ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

13 жовтня 2020 року                        м. Чернівці справа № 2-18/10
                                                                провадження №22-ц/822/854/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н. К.
суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.
секретар Собчук І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Віріді-Люкс» про заміну стягувача, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «комерційний банк «Надра», товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія», Герцаївський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Костишин Н.Я.,

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог заяви
У липні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Віріді-Люкс» (далі – ТОВ «Віріді-Люкс») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 1 187 671,87 грн. На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист № 2-28/10 від 08 липня 2010 року.
23 грудня 2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Галицька фінансова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги № GL3N212012, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ «Галицька фінансова компанія» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 2006/840-МК/233 від 24 листопада 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра».
16 березня 2020 року між ТОВ «Галицька фінансова компанія» та ТОВ «Віріді -Люкс» було укладено договір відступлення права вимоги №32/20 та 21 березня 2020 року укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави, відповідно до якого ТОВ «Галицька фінансова компанія» відступило ТОВ «Віріді-Люкс», яке набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 2006/840-МК/233 від 24 листопада 2006 року.
Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням вимог уточненої заяви, заявник просив суд замінити первісного стягувача – ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Віріді- Люкс» у виконавчих листах.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 серпня 20120 року заяву ТОВ «Віріді-Люкс» задоволено.
Замінено стягувача у виконавчих листах № 2-28/2010, виданих Герцаївським районним судом Чернівецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за договором № 2006/840-МК/233 від 24 листопада 2006 року, з стягувача ПАТ КБ «Надра» на правонаступника ТОВ «Віріді-Люкс».
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на підставі укладеного договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором правонаступником ПАТ КБ «Надра» є ТОВ «Віріді-Люкс», тому є підстави для заміни сторони (стягувача) у виконавчих листах.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.
Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником не було подано оригіналів письмових доказів, зокрема договорів про відступлення прав вимоги, укладених між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Галицька фінансова компанія», та між ТОВ «Галицька фінансова компанія» і ТОВ «Віріді-Люкс», а відповідність поданих копій ним ставилась в суді першої інстанції під сумнів.
Відзив не надходив.

Позиція апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Судом встановлено, що рішенням рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 1 187 671,87 грн. 
На виконання вказаного рішення Герцаївським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист № 2-28/10 від 08 липня 2010 року.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
За змістом частини першої статті 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у цій справі. Судами не встановлено, що договір відступлення оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи та заявник, у зв`язку з чим відмова судів першої та апеляційної інстанцій у задоволенні заяви про заміну сторони (кредитора) правонаступником з підстав того, що фізична особа не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах і укладений договір не може змінити імперативні приписи законодавства, суд вважає помилковими. З огляду на наведене Суд вважає слушним посилання Скаржника (пункт 6.1) на відсутність в матеріалах справи документів, які б свідчили про визнання договору відступлення недійсним, заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».
Судом встановлено, що 23 грудня 2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Галицька фінансова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги № GL3N212012, відповідно до умов якого до ТОВ «Галицька фінансова компанія» перейшли права вимоги за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра».
Актом приймання-передачі оригіналів документів до договору № GL3N212012 про відступлення прав вимоги від 23 грудня 2019 року підтверджується те, що ПАТ КБ «Надра» передав, а ТОВ «Галицька фінансова компанія» прийняла документи кредитної справи №2006/840-МК/233 від 24 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1 
16 березня 2020 року між ТОВ «Галицька фінансова компанія» та ТОВ ТОВ «Віріді-Люкс» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 32/20, відповідно до умов якого ТОВ «Галицька фінансова компанія» відступило ТОВ «Віріді-Люкс», а ТОВ «Віріді-Люкс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №2006/840-МК/233 від 24 листопада 2007 року.
Актом приймання-передачі оригіналів документів до договору про відступлення прав вимоги від 23березня 2020 року підтверджується те, що ТОВ «Галицька фінансова компанія» передав, а ТОВ «Віріді-Люкс» прийняло документи кредитної справи №2006/840-МК/233 від 24 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1 . 
Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, установивши, що ТОВ «Віріді-Люкс» набуло всіх прав кредитора ПАТ КБ «Надра», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , забезпеченого порукою ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку, що товариство набуло прав стягувача за рішенням суду та виконавчим листом, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України.
Крім того, відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 викладено висновок, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень щодо перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
У справі, що переглядається, судами не встановлено, що договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , забезпеченого порукою ОСОБА_2 , оспорюються або визнані у встановленому порядку недійсними і на відповідні обставини не посилаються учасники справи та апелянт. Нікчемність вказаних договорів також не встановлена і такими доводами боржник свої заперечення щодо заміни стягувача у виконавчому листі не обґрунтовувала.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги щодо надання заявником копій документів на підтвердження укладення договорів про відступлення прав вимоги, які викликають у ОСОБА_1 сумніви, оскільки боржник не була позбавлена права спростовувати дійсність таких документів, а також заявляти клопотання про витребування судом першої інстанції оригіналів таких договорів.
Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви ТОВ «Віріді-Люкс» про заміну стягувача на його правонаступника.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 серпня 20120 року залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Головуючий                                                 Н.К.Височанська
Судді:                                                  М.І. Кулянда
                          І.М. Литвинюк