ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

22 грудня 2020 року 
справа №480/3886/19
адміністративне провадження №К/9901/28493/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р. Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я., 

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 січня 2020 року у складі судді Шаповала М. М.
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у складі суддів П`янової Я. В., Чалого І. С., Зеленського В. В.
у справі № 480/3886/19
за позовом ОСОБА_1             
до Слобожанської митниці Держмитслужби
про визнання відмови протиправною,

УСТАНОВИВ:

Рух справи

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі, скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі - митний орган, відповідач у справі), в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просить суд визнати протиправною відмову Сумської митниці ДФС щодо не складання висновку про повернення митного платежу в розмірі 8500 грн, сплаченого позивачем 14 січня 2019 року на рахунок Сумської митниці ДФС при розмитнені автомобілю марки «RENAULT GRAND SCENIC», 2006 року виготовлення, реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суди попередніх інстанцій установили, що ОСОБА_1 сам сплатив 14 січня 2019 року на розрахунковий рахунок відповідача суму, передбачену абзацом 1 пункту 9-3 Прикінцевих та перехідних положень МК України, в результаті чого звільнився від адміністративної відповідальності, а тому і відповідний протокол відносно нього не складався. В подальшому, на митному пості «Велика Писарівка» Слобожанської митниці Держмитслужби була оформлена митна декларація типу ІМ40АА №805040/2019/000019 на вищезазначений транспортний засіб, відповідно до графи 47 якої, декларант включив цей добровільний платіж за кодом 093 у розмірі 8500 грн. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що добровільно сплачена позивачем сума в розмірі 8500 грн, яка передбачена пунктом 9-3 Прикінцевих та перехідних положень МК України, не підлягає оскарженню, оскільки не може вважатися надмірно сплаченою, а є самостійно визначеною платником податків.

30 жовтня 2020 року до Верховного Суду як суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга позивача.

25 листопада 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито провадження за касаційною скаргою позивача на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 січня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі №480/3886/19 на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та витребувано справу з Сумського окружного адміністративного суду.

4 грудня 2020 року справа №480/3886/19 надійшла до Верховного Суду. 

Доводи касаційної скарги 

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №480/3886/19 є оскарження судових рішень, перелік яких визначений у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України з посиланням у касаційній скарзі на відсутність висновку Верховного Суду   щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зокрема позивач в касаційній скарзі зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції було порушено пункт 9-3 Прикінцевих та перехідних положень МК України у частині «Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту». Внаслідок чого позивача post factum визнано винним у порушенні митних правил, факт якого протягом тривалого судового розгляду не було встановлено. 

Позивач зазначає, що на теперішній час відсутня практика Верховного суду, яка б освітлювала подібні спірні правовідносини, які полягають в тому чи потрібно сплачувати митні платежі за порушення строків митного режиму транзит, передбачені абзацом першим пункту 9-3 Прикінцевих та перехідних положень МК України, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», якщо відповідного порушення не було та немає ніяких підтверджуючих документів, які б виступали як докази притягнення особи до відповідальності.

В касаційній скарзі також здійснено акцент на те, що суд апеляційної інстанції, визнавши у діях (бездіяльності) позивача порушення митних правил, передбачених абзацом першим пункту 9-3 Прикінцевих та перехідних положень МК України, вийшов за межі своїх дискреційних (виключних повноважень), адже стаття 522 МК України не відносить розгляд справи про порушення митних правил, передбачених абзацом першим пункту 9-3 Прикінцевих та перехідних положень МК України до юрисдикції судів.
Скаржник просить задовольнити касаційну скаргу, скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 січня 2020 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі №480/3886/19 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

14 грудня 2020 року до Суду від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу позивача, в якому митний орган просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Митний орган зазначає, що позивач надав заяву про не включення часу дії обставин непереборної сили до терміну ввезення у зв`язку з поломкою двигуна. Проте, відповідне рішення, згідно абз. 4 пункту 6 розділу VIII Порядку про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, складено не було, тому немає доказів призупинення строків режиму транзиту для транспортного засобу.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Обставини справи

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 14 січня 2019 року на митний пост «Велика Писарівка» Сумської митниці ДФС ОСОБА_1 був доставлений легковий автомобіль марки «RENAULT GRAND SCENIC», 2006 року виготовлення, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_3 , який ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Гоптівка» Харківської митниці ДФС в режимі «транзит» з терміном зворотнього вивезення до 10 листопада 2018 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 09 листопада 2018 року до Харківської митниці ДФС (а. с. 10) слідує, що позивач повідомив про неможливість своєчасного вивезення за митну територію України ввезеного ним на умовах митного режиму «транзит» з терміном зворотного вивезення до 10 листопада 2018 року автомобіля марки «RENAULT GRAND SCENIC», 2006 року виготовлення, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », у зв`язку з поломкою двигуна, та вказав, що машина знаходиться на ремонті в м. Харкові, по вул. Плеханівській, 39. В цій заяві він просив митний орган не включати час дії обставин непереборної сили до терміну вивезення.

14 січня 2019 року після ремонту двигуна автомашини транспортний засіб ОСОБА_1 було доставлено до Сумської митниці.

Позивач надав документи, які вказували, що з 09 листопада 2018 року по 14 січня 2019 року транспортний засіб «RENAULT MEGANE SCENIC», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », знаходився на Регіональній станції технічного обслуговування автомобілів «Рено».

Згідно з копією квитанції № 38193833 від 14 січня 2019 року позивач сплатив суму 8510 грн з призначенням платежу «доплата за митне оформлення транспортного засобу» (а. с. 50).

На митному пості «Велика Писарівка» Сумської митниці ДФС оформлено митну декларацію типу ІМ40АА № 805040/2019/000019 на транспортний засіб «RENAULT MEGANE SCENIC», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_3 , та відповідно до графи 47 зазначеної декларації декларантом включено суму 8500 грн за кодом « 093» (а.с. 52).

11 березня 2019 року на адресу Сумської митниці ДФС ОСОБА_1 подав заяву про повернення помилково сплачених сум митних платежів від 01 березня 2019 року (а. с. 42-43).

В обґрунтування зазначеної заяви вказав, що відповідно до абз. 1 пункту 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Оскільки ОСОБА_1 дотримані строки митного режиму «транзит», грошові кошти у розмірі 8510 грн сплачені на розрахунковий рахунок відповідача помилково.

В цій заяві як на підставу непереборної сили, що унеможливлювала виконання вимог пункту 1 статті 95 МК України, ОСОБА_1 посилається на те, що «під час експлуатації транспортного засобу комплектуючі запчастини, що відповідають за рух автомобіля, були фізично зношені, через що 08 листопада 2018 року автомобіль за актом прийому транспортного засобу № КА-0004646 переданий до Регіональної станції технічного обслуговування автомобілів «Рено», що знаходиться за адресою: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 39-А».

Листом від 25 березня 2019 року № 2232/С/18-70-19 Сумської митниці ДФС ОСОБА_1 відмовлено у поверненні коштів, оскільки позивачем не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, так як перебування на СТО та здійснення ремонтних робіт транспортного засобу не входить до поняття аварії або дії обставин непереборної сили (а. с. 45-46).

Вважаючи відмову митниці щодо не складання висновку про повернення митного платежу протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Джерела права 

Пунктом 9-3 Розділу XXІ Прикінцеві та перехідні положення МК України установлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Відповідно до частини першої статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина третя статті 301 МК України).

Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:
1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;
2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;
3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;
4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;
5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом «а» пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;
6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Повернення не здійснюється: 1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень; 2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України (частина восьма статті 301 МК України).

Частиною третьою статті 470 МК України встановлено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом першим частини першої статті 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з частиною другою цієї статті, до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за N 1669/21981.

Висновки Суду 

З аналізу частини першої статті 192 МК України слідує, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу, на перевізника покладаються обов`язки вжити необхідні заходи для збереження товарів та повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів та транспортного засобу.

Виконання позивачем покладених на нього обов`язків не є спірним між сторонами. Позивач повідомив митний орган про необхідність ремонту автомобіля та його місцезнаходження, додавши до заяви необхідні додатки. Проте митний орган зазначає, що обставини події не підпадають ані під визначення «аварія», ані під визначення «обставини непереборної сили».

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що поломка автомобілю не є обставиною непереборної сили. 

Суд не погоджується з посиланням митного органу на пункт 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, оскільки вказаний розділ регламентує порядок підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили.

Суд не погоджується з визначенням «аварія», яке наводить митний орган з посиланням на Кодекс цивільного захисту України, оскільки для цілей митних формальностей визначення «аварія» наведено саме у пункті 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, відповідно до якого аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Таким чином, оскільки транспортний засіб потребував часу для відновлення можливості переміщення, та вказана обставина не поставлена під сумнів митним органом,  Суд зазначає, що можливо мала місце саме аварія в розумінні вказаного Порядку, проте митним органом дані обставини не перевірялись, необхідні документи у позивача не витребовувалися.

Суд звертає увагу, що саме дія обставин непереборної сили визначена підставою для продовження терміну вивезення на бланку митного органу, який позивач лише заповнив. Вибору обставин (дія обставин непереборної сили або аварія) дана форма не передбачає.

Також, не є спірним між сторонами та підтверджено митним органом у відзиві на касаційну скаргу, що позивач не тільки не отримав рішення, прийнятого за його заявою, а таке рішення взагалі не було складено.

Приписами пункту 3 статті 3 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму встановлено, що рішення про продовження строку тимчасового ввезення товарів або про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення цих товарів приймається керівником митного органу або вповноваженою ним посадовою особою та оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на заяві щодо продовження строку тимчасового ввезення.
Про прийняте рішення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особу, яка звернулася із заявою.
У разі прийняття рішення про відмову у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно повідомити про причини та підстави такої відмови.

Таким чином, оскільки митний орган не повідомив позивачу про відмову у продовженні строку, Суд дійшов висновку, що позивач мав підстави вважати, що його заява задоволена, та відповідно був позбавлений можливості у визначений строк надати митному органу інші докази неможливості виконати норми МК України.

Суд не погоджується з доводом митного органу, що спірний платіж сплачений добровільно та не підлягає поверненню, оскільки, як зазначено у відзиві на касаційну скаргу, громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено, що ним було порушено термін вивезення транспортного засобу, що призвело до сплати вказаної суми. 

Суд зазначає, що підставою для відмови у листі про відмову у поверненні коштів став виключно висновок митного органу, що перебування на СТО та здійснення ремонтних робіт транспортного засобу не входить до поняття аварії або дії обставин непереборної сили. Митний орган не ставив під сумнів те, що за інших обставин вказаний платіж може бути повернутий.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що рішення митного органу про відмову у поверненні коштів, є неправомірним. 

Відповідно до положень статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Суд визнає, що судами попередніх інстанцій при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального права, що є підставою для скасування судових рішень та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 січня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 480/3886/19 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Сумської митниці ДФС щодо не складання висновку про повернення митного платежу в розмірі 8500 грн, сплаченого позивачем 14 січня 2019 року на рахунок Сумської митниці ДФС при розмитнені автомобілю марки «RENAULT GRAND SCENIC», 2006 року виготовлення, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », викладену листом від 25.03.2019 року № 2232/С/18-70-19.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                    Р. Ф. Ханова

                                                                                                    І. А. Гончарова

                                                                                                    І. Я. Олендер