Постанова                                                        
Іменем  України
 
28 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 446/708/17
провадження № 61-22634св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., 
Яремка В. В. (суддя-доповідач),,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі: ОСОБА_4 , Добротвірська селищна рада Кам`янка-Бузького району Львівської області, відділ приватизації Добротвірського комунального підприємства «Підприємство по обслуговуванню житла»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації у Львівській області,
особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги, - ОСОБА_5 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У квітні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , Добротвірської селищної  Кам`янка-Бузького району Львівської області, відділу приватизації Добротвірського комунального підприємства «Підприємство по обслуговуванню житла» (далі - Добротвірське КП «ПОЖ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації у Львівській області, про часткове скасування наказу та переведення квартири до комунального житлового фонду.
На обґрунтування позову посилалися на таке. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 одноособово зареєстровано право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 . Зазначена квартира надана ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно до ордера від 23 червня 1993 року № 1370 на підставі рішення Виконавчого комітету Добротвірської селищної ради від 17 червня 1993 року № 46. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , який з 03 жовтня 1994 року був зареєстрований у спірній квартирі. Всі члени сім`ї, перебуваючи на квартирній черзі, з часу отримання житла набули право на безоплатну приватизацію житла відповідно до статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». До 04 квітня 2008 року (до часу вирішення питання про приватизацію квартири) на той час неповнолітня ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_2 з 20 березня 2008 року були зняті з реєстрації у квартирі, внаслідок чого втратили право на приватизацію квартири. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зняті з реєстрації у квартирі з порушенням їхніх прав на житло, оскільки квартира надавалася сім`ї у складі трьох осіб, проте надалі була безпідставно приватизована на одну особу. При знятті позивачів з реєстрації не було отримано згоди органу опіки та піклування, не досліджено питання щодо порушення прав дітей на житло. ОСОБА_3 , дружина відповідача ОСОБА_4 , 25 березня 2004 року також була виписана із спірної квартири. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачам не було відомо про порушення їхніх прав на безоплатну приватизацію майна.
З урахуванням наведеного, просили частково скасувати наказ Добротвірської теплової електричної станції (далі - Добротвірська ТЕС) від 04 квітня 2008 року № 112 «Про передачу житлових квартир у власність громадян» у частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 житлової квартири  АДРЕСА_1 та перевести спірну квартиру до комунального житлового фонду.
Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року позов задоволено. Скасовано наказ Добротвіської ТЕС від 04 квітня 2008 року за № 112 «Про передачу житлових квартир у власність громадян» у частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 житлової квартири АДРЕСА_1 та переведено зазначену квартиру до комунального житлового фонду. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право позивачів на приватизацію майна не реалізовано через протиправні дії ОСОБА_4 , у зв`язку з реєстрацією ним спірної квартири у приватну власність одноособово.
ОСОБА_5 як особа, яка не брала участі у справі, оскаржив зазначене судове рішення в апеляційному поряду.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5 закрито на підставі пункту третього статті 362 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_5 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У грудні 2019 року  ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.
Касаційна скарга мотивована тим, що у березні 2017 року він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 березня 2019 року задоволено його заяву про забезпечення позову у зазначеній справі та заборонено відчуження спірного майна, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, до розгляду справи по суті. Постановою Львівського апеляційного суду від 04 липня 2019 року рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року змінено та стягнуто з  ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 борг у розмірі 235 531,80 грн. Тому рішення суду першої інстанції про передачу спірної квартири, яка належала на праві власності ОСОБА_4 , до комунального житлового фонду впливає на його права та інтереси, оскільки у ОСОБА_4 відсутнє інше майно, як і дохід для примусового виконання рішення у справі № 446/405/17.
У січні 2020 року надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ОСОБА_3 просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року - без змін.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали.
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у грудні 2019 року, тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції до набрання чинності Законом № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.
Суди встановили, що 23 червня 1993 року ОСОБА_4 на сім`ю із трьох осіб, а саме: він, дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , видано ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення виконавчого комітету від 17 червня 1993 року № 46 (а. с. 16).
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2008 року, виданого приватизаційним бюро Добротвірської ТЕС на підставі наказу по Добротвірській ТЕС від 04 квітня 2008 року за № 112, за  ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру  АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8 кв. м, яка складається з трьох кімнат, коридору, кухні, ванної, туалету, двох лоджій (а. с. 15).
Згідно із довідкою Добротвірського КП «ПОЖ» від 16 серпня 2017 року № 34 ОСОБА_4 , 1964 року народження, був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , у період з 04 жовтня 1993 року до 20 березня 2008 року та з 01 квітня 2008 року. ОСОБА_3 ,1964 року народження, була зареєстровані у зазначеній квартирі у період з 04 жовтня 1993 року до 25 березня 2004 року, ОСОБА_1 , 1992 року народження - у період з 04 жовтня 1993 року до 20 березня 2008 року і з 31 січня 2012 року до 24 липня 2017 року, 15 серпня 2017 року. ОСОБА_2 , 1994 року народження, - у період з 03 жовтня 1994 року до 20 березня 2008 року, з 06 листопада 2013 року до теперішнього часу (а. с. 17).
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 10 жовтня 2017 року № 110 про розгляд заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про реприватизацію квартири АДРЕСА_1 , вирішено рекомендувати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з питання про реприватизацію спірної квартири звернутися до суду.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із статтею 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина третя статті 352 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження 
№ 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».
За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.
Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження та вказуючи, що права та інтереси заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що вирішення спору у цій справі в обраний сторонами спосіб має значення для належного виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 04 липня 2019 року у справі № 446/405/17.
Апеляційний суд не звернув уваги на те, що рішення суду першої інстанції щодо скасування наказу Добротвірської ТЕС від 04 квітня 2008 року № 112 «Про передачу житлових квартир у власність громадян» та передачу квартири, яка належала ОСОБА_4 на праві приватної власності, до комунального житлового фонду впливає на права та інтереси ОСОБА_5 , оскільки заявник має правомірні очікування на виконання рішення суду про стягнення боргу за рахунок майна, яке було у відповідача, а тому зацікавлений у поверненні правового становища ОСОБА_4 у попередній стан, відповідно до якого він є власником спірного майна.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження не може вважатись законною й обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                 О. В. Ступак
Судді:                                                                                                             І. Ю. Гулейков
                                                                                                                        А. С. Олійник
                                                                                                                        С. О. Погрібний
                                                                                                                        В. В. Яремко