СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2020 р.                                                                      Справа № 913/609/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Пуль О.А. 
за участю секретаря судового засідання Гончарова О.В.
за участю апредставників сторін:
позивача -Пальчик М.О.,  довіреність від 09.01.20 р. №   06-06-01  ;
відповідача - Рижков А.О.,  доручення   від 16.09.20 р. б/н, Калітієвський М.М.,  паспорт серія    НОМЕР_1   від 18.04.06 р.,   директор;  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Державного підприємства “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль”, м. Сєвєродонецьк (вх. №  1803 Л 2/5) на рішення господарського суду Луганської області від 18.05.2020 у справі № 913/609/19 (суддя Фонова О.С., повний текст рішення складено та підписано 27.05.2020)
    за позовом Державного підприємства “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль”,       м. Сєвєродонецьк 
     до Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЛИТА”,  м. Сєвєродонецьк,
     про стягнення 197895,28 грн.,-

                                               ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року Державне підприємство “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль” (далі – позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЛИТА” (далі – відповідач) про стягнення 197895,28 грн. заборгованості  за Договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 15.10.2008 № 252 (далі – Договір).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що на виконання умов Договору надав відповідачу за періоди з жовтня 2015 року по квітень 2016 року включно, з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно, з жовтня 2017 року по березень 2018 року включно, з листопада 2018 року по квітень 2019 року включно послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення за адресою: проспект Гвардійський, буд. 35, кв. 33, м. Сєвєродонецьк Луганської області, в загальній сумі   132570,73 грн. Однак, відповідач у встановлений Договором строк оплату вказаних послуг не здійснив.                 
У зв`язку з тим, що відповідач не оплатив надані послуги, позивачем на суму основного боргу нараховано на підставі      ст. 625 ЦК України 3% річних за загальний період з 01.12.2015 по 30.06.2019 в сумі 7189,59 грн, інфляційні втрати за вказаний період в сумі 26790,44 грн, на підставі Закону України “Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” нараховано пеню в сумі 31344,52 грн за загальний період з 22.12.2018 по 30.06.2019.
       Рішенням господарського суду Луганської області від 18 травня 2020 у справі     № 913/609/19 у задоволенні позову відмовлено повністю,  судові витрати покладено на позивача.   
Рішення обґрунтовано тим, що рішенням господарського суду Луганської області в рішенні від 24.10.2016 у справі №913/845/15  було встановлено факти розірвання Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 15.10.2008 № 252, невиконанням якого обґрунтовано позовні вимоги, а тому  у спірний період, який припав на опалювальний період 2015-2019 років сторони не знаходились у договірних відносинах; відповідач у 2010 році здійснив самовільний демонтаж опалювального приладу в приміщенні та  самовільне відключення приміщення від централізованої системи  теплопостачання будинку,  що відповідно до чинного законодавства  не є обставинами, які звільняють його від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.Проте, позивач не довів  кількості поставленої відповідачу теплової енергії у спірний період.
Зокрема, суд зазначив, що пославшись на наявність у відповідача приладу обліку та  надаючи  до матеріалів справи в якості доказу цієї обставини  копію акту приймання вузла обліку теплової енергії від 07.02.2008, згідно з яким підключено вузол обліку тепла на об`єкті жилого будинку за адресою: м. Сєвєродонецьк, провулок Гвардійський, 35 (а.с.210), тобто будинковий  вузол обліку, позивачем не додано доказів встановлення приладу обліку саме до приміщення відповідача. 
    При цьому суд зазначив, що у разі застосування розрахункового способу із використанням у розрахунку в якості складових кількості спожитої теплової енергії на весь будинок та площі опалюваного приміщення, позивач повинен був надати первинні документи із  відомостями  щодо показів будинкового вузлу обліку (акти зняття показів тощо), докази його повірок у встановлений час, а також безпосередньо сам розрахунок кількості поставленої теплової енергії та її суми за кожен місяць у зазначеному у позові  періоді виникнення боргу, чого ним  здійснено не було.Натомість просте зазначення у рахунку-акті, що складений в односторонньому порядку, кількості Гкал, не є належним доказом постачання теплової енергії, за умови відсутності інших первинних документів на підтвердження відомостей, що в ньому вказані. 
   Позивач із зазначеним рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та подав на нього до Східного апеляційного господарського суду  апеляційну скаргу,  в якій, посилаючись на не з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які  місцевий господарський суд визнав встановленими,  неправильне застосування норм матеріального права та порушення  норм процесуального права, просить це  рішення скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на необґрунтованість  висновку суду першої інстанції щодо недоведення позивачем обсягів  постачання теплової енергії у спірний період.
      Зокрема, позивач зазначає, що факт наявності на тепловому вводі будинку  за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 35 будинкового  приладу обліку та факт необладнання  приміщення відповідача в цьому будинку   окремим приладом обліку  підтверджується наявними  у матеріалах справи доказами, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, а саме:  актом приймання вузла обліку теплової енергії від 07.02.2008 та  актом  обстеження  технічного стану  та режиму роботи об`єкта   від 26.09.2016.
Разом  з тим, як зазначає позивач, надання будь-яких інших документів, пояснень від позивача відносно приладу обліку, показань приладів обліку, їх повірки, обсягів постачання теплової енергії, розрахунків судом  не витребувалось та не пропонувалось сторонам надати суду, в той час як з боку  відповідача під сумнів не ставились  питання  щодо показань приладів обліку, їх повірки, обсягів постачання теплової енергії, розрахунків, а основною підставою заперечень відповідача була  відсутність договірних відносин сторін у спірному періоді.
    Оскільки будинок, в якому  знаходиться  приміщення відповідача обладнано будинковим приладом обліку теплової енергії, за відсутності  у  приміщенні відповідача окремого приладу обліку, облік поставленої йому теплової енергії здійснювався відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого  опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору  про надання послуг  з централізованого  опалення, постачання холодної  та гарячої води  і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 21.07.2005 № 6630, якими передбачено, що у   разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.   
При цьому позивач стверджує, що факт постачання  теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується  Актами про включення теплоустановок та на підтвердження  факту надання теплової енергії позивачем   у спірному періоді з жовтня 2015 року по  квітень 2019 року  щомісяця  надавалися рахунки, які є  одночасно  актами  приймання-передачі теплової енергії, а також, у розумінні  статті 530 Цивільного кодексу України, є вимогами про сплату боргу, в яких містяться відомості  щодо кількості наданої відповідачу теплової енергії  у Гкал, періоду надання  енергії та  відповідного  тарифу. З огляду на наведене, позивач зазначає, що вказані  документи є належними доказами  кількості поставленої відповідачу  теплоенергії, оскільки містять детальні дані щодо поставки теплової енергії за будинковим приладом обліку та обчислені  згідно з Методикою розподілу між  споживачами  обсягів  спожитих у будівлі комунальних послуг.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2020 для розгляду справи №913/609/20  сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А. 
      Ухвалою Східного апеляційного господарського  суду від 12.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль”, м. Сєвєродонецьк (вх. №  1803 Л 2/5)на рішення господарського суду Луганської        області від 18.05.2020 по справі   № 913/609/19 та призначено справу до розгляду на  17.09.2020 р. об 11:30   год
      Протокольною ухвалою від 17.09.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до   12.10.2020 о 15:00 год. 
      В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.
Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
      Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
      Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
      Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін,  з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку про залишення апеляційної  скарги  без задоволення, зважаючи на таке.
       Як вбачається  з матеріалів справи, одним із основних видів господарської діяльності Державного підприємства “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль” є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, згідно з витягом з офіційного веб-порталу Міністерства юстиції України Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в мережі Інтернет (https://usr.minjust.gov.ua)      станом на 29.09.2017 (а.с.114-116).
Державне підприємство “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль” зареєстровано в якості юридичної особи 24.06.1998 і має ліцензії на виробництво теплової енергії на теплоцентралях та установках з використанням нетрадиційних джерел енергії, на постачання теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та є суб`єктом відносин у сфері теплопостачання, і відповідно до ч. 4     ст. 19 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”     є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності.     
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань станом на 08.11.2019 (на час відкриття провадження у справі) місцезнаходженням відповідача –  Товариства з обмеженою відповідальністю “Калита” є адреса: проспект Гвардійський, буд.35, кв.33, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, засновником та керівником юридичної особи є ОСОБА_1 ( т. 1 а.с.104-106).
Нежитлове приміщення стоматологічного кабінету, розташованого за адресою: проспект Гвардійський, буд.35, кв.33, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, загальною площею 148,4 кв.м., належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.04.2005 ( т. 1 а.с.13).
15.10.2008 між Державним підприємством “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль”, як Енергопостачальною організацією (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Калита”, як Споживачем (далі - відповідачем) було укладено договір №252 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір).
Згідно з розділом 1 Договору, Енергопостачальна організація      бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.
У п.2.1 Договору встановлено, що теплова енергія постачається Споживачу у вигляді гарячої води на такі потреби:     
-  опалення - в період опалювального сезону;     
- гаряче водопостачання - протягом року в приміщення за адресою: пр. Гвардійський, 35/33, 34, загальною площею 148,4 кв.м.
Нежитлове приміщення відповідача розташоване на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку № 35 по проспекту Гвардійському у      м. Сєвєродонецьку, який обладнаний системою централізованого опалення, що в свою чергу об`єднана з системою опалення нежитлового приміщення відповідача, що разом становить єдину систему централізованого опалення житлового будинку № 35 по проспекту Гвардійському у м. Сєвєродонецьку. 
Позивачем до матеріалів справи надана копію акту приймання вузла обліку теплової енергії від 07.02.2008, згідно з яким підключено вузол обліку тепла на об`єкті жилого будинку за адресою: м. Сєвєродонецьк, провулок Гвардійський, 35 (а.с.210).
Вартість 1 Гкал теплової енергії, що поставлялась відповідачу по категорії “Інші споживачі, крім населення” складала:
З 01.05.2015 по 31.10.2015 – 1707,73 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України “Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ДП “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль” від 30.04.2015 №1384;
з 01.11.2015 по 31.01.2016  – 1642,61 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України “Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП” від 29.10.2015 №2690;
з 01.02.2016 по 30.09.2016  – 1617,14 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України “Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП” від 28.01.2016 №54;
з 01.10.2016 по 01.12.2016  – 1429,43 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України “Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП” від 29.09.2016 №1757;
з 02.12.2016 по 23.02.2017  – 1780,97 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України “Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП” від 02.12.2016 №2126;
з 24.02.2017  – 1792,58 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України “Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП” від 01.02.2017 №151;
з 12.10.2018  – 2067,74 грн (без ПДВ) відповідно до наказу “Про застосування тарифів на теплову енергію бюджетних та інших Споживачів” від 17.10.2018 №137 та рішення “Про встановлення тарифів, її транспортування та постачання на 2018 рік для категорій: населення, бюджетні установи та інші споживачі м. Сєвєродонецька, яких обслуговує ДП “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль” від 10.10.2018 №750;
з 01.01.2019  – 1635,40 грн (без ПДВ) відповідно до наказу “Про застосування тарифів на теплову енергію бюджетних та інших Споживачів” від 08.01.2019 №01 та рішення “Про встановлення тарифів, її транспортування та постачання на 2018 рік для категорій: населення, бюджетні установи та інші споживачі м. Сєвєродонецька, яких обслуговує ДП “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль” від 28.12.2018 №1031.
Опалювальний сезон 2015-2016 років було розпочато на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 08.09.2015 № 449 “Про початок опалювального сезону 2015-2016 років” (а.с.36), завершено –  05.04.2016 на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 05.04.2016 №140 “Про завершення опалювального періоду 2015-2016 років” (а.с.36 – зворот а.с.36).
Опалювальний сезон 2016-2017 років було розпочато на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 11.10.2016 № 537 “Про початок опалювального сезону 2016-2017 років”, завершено – 01.04.2017 на підставі розпорядження    Сєвєродонецької міської ради від 06.04.2017 № 184 “Про завершення опалювального періоду 2016-2017 років” (а.с.37 – зворот а.с.37).
Опалювальний сезон 2017-2018 років було розпочато на підставі розпорядження Сєвєродонецької міської ради від 18.10.2017 № 516 “Про початок опалювального сезону 2017-2018 років”, завершено – 08.04.2018 на підставі рішення     виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 06.04.2018 №217 “Про завершення опалювального періоду 2017-2018 років” (а.с.38 – зворот а.с.38).
Опалювальний сезон 2018-2019 років було розпочато на підставі розпорядження Сєвєродонецької міської ради від 10.10.2018 № 752 “Про початок опалювального сезону 2018-2019 років”, завершено – 10.04.2019 на підставі рішення          виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 26.03.2019 №379 “Про завершення опалювального періоду 2018-2019 років” (а.с.39 – зворот а.с.39).
 На підтвердження факту постачання теплової енергії на централізоване опалення в опалювальні періоди 2015-2016, 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019 років до будинку за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, провулок Гвардійський,35,  в якому знаходиться належне  Калітієвському Михайлу Миколайовичу приміщення, щодо теплопостачання якого відповідач уклав з позивачем договір про постачання теплової енергії в гарячій воді від 15.10.2008 №252, позивачем надано Акт про включення теплоустановок від 22.10.2015 № 0159, від 19.10.2016 № 0159, від 25.10.2017 № 0159, від 12.11.2018 № 0159 (т. 1 а.с.40-41).
      З метою оплати  послуги з централізованого опалення зазначеного приміщення позивачем відповідачу були направлені рахунки-акти пріоритетними листами з оголошеною цінністю за адресою: проспект Гвардійський, 35/33, 34, м. Сєвєродонецьк Луганської області (а.с.42-87) на загальну суму 132570,73 грн:від 31.10.2015 № 252 на суму 1452,32 грн (за період з 22.10.2015 по 29.10.2015);від 30.11.2015 № 252 на суму 5475,22 грн (за період з 30.10.2015 по 27.11.2015);від 31.12.2015 № 252 на суму 6183,78 грн (за період з 28.11.2015 по 29.12.2015);від 31.01.2016 № 252 на суму 7406,23 грн (за період з 30.12.2016 по 27.01.2016);від 29.02.2016 № 252 на суму 5991,52 грн (за період з 28.01.2016 по 25.02.2016);від 31.03.2016 № 252 на суму 5488,49 грн (за період з 26.02.2016 по 28.03.2016);від 30.04.2016 № 252 на суму 1269,84 грн (за період з 29.03.2016 по 04.04.2016);від 31.10.2016 № 252 на суму 1077,24 грн (за період з 19.10.2016 по 26.10.2016);від 30.11.2016 № 252 на суму 4929,13 грн (за період з 27.10.2016 по 28.11.2016);від 31.12.2016 № 252 на суму 5293,02 грн (за період з 29.11.2016 по 27.12.2016);від 31.01.2017 № 252 на суму 7017,26 грн (за період з 28.12.2016 по 25.01.2017);від 28.02.2017 № 252 на суму 8340,38 грн (за період з 26.01.2017 по 27.02.2017);від 31.03.2017 № 252 на суму 5055,64 грн (за період з 28.02.2017 по 28.03.2017);від 30.04.2017 № 252 на суму 686,66 грн (за період з 29.03.2017 по 31.03.2017);від 30.11.2017 № 252 на суму 6231,10 грн (за період з 01.11.2017 по 29.11.2017);від 31.12.2017 № 252 на суму 4830,37 грн (за період з 30.11.2017 по 26.12.2017); від 31.01.2018 № 252 на суму 7272,83 грн (за період з 27.12.2017 по 29.01.2018); від 28.02.2018 № 252 на суму 6004,78 грн (за період з 30.01.2018 по 26.02.2018); від 31.03.2018 № 252 на суму 6399,28 грн (за період з 27.02.2018 по 27.03.2018);від 30.04.2018 № 252 на суму 877,49 грн (за період з 28.03.2018 по 31.03.2018); від 30.11.2018 № 252 на суму 4354,62 грн (за період з 12.11.2018 по 29.11.2018); від 31.12.2018 № 252 на суму 7417,73 грн (за період з 30.11.2018 по 28.12.2018); від 31.01.2019 № 252 на суму 6769,38 грн (за період з 29.12.2018 по 29.01.2019); від 28.02.2019 № 252 на суму 7770,43 грн (за період з 01.02.2019 по 26.02.2019); від 31.03.2019 № 252 на суму 7779,07 грн (за період з 27.02.2019 по 31.03.2019); від 30.04.2019 № 252 на суму 1196,52 грн (за період з 01.04.2019 по 06.04.2019).
Позивачем до матеріалів справи надано копію акту від 26.09.2016 обстеження технічного стану та режиму роботи об`єкту за адресою: проспект Гвардійський, 35/33,34 (нежитлове приміщення ТОВ “КАЛИТА”) (т. 1 а.с. 211), згідно з яким встановлено, що приміщення розташоване на першому поверсі 4-х поверхового житлового будинку № 35 по проспекту Гвардійському у м. Сєвєродонецьку. Зазначений житловий будинок обладнано системою централізованого опалення з верхньою розводкою та вертикальним розміщенням стояків, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно об`єднана з системами опалення усіх житлових та нежитлових приміщень у даному будинку, що в свою чергу разом становить єдину систему централізованого опалення житлового будинку. На тепловому вводі будинку встановлений будинковий прилад обліку теплової енергії, в той час як  приміщення відповідача окремим приладом обліку теплової енергії не обладнано, що останнім не заперечується. Централізована система опалення проходить транзитом через нежитлове приміщення ТОВ “КАЛИТА” у кількості 2 (двох) – ДУ20 і 1 (одного) – ДУ15 стояків, центрального стояка опалення, який виконаний трубопроводами різних діаметрів, а саме: ДУ50-L= 1,7 м та ДУ80 -L = 0,8 м. Також через приміщення проходять 2 (два) стояка полотенцесушарки, які прокладені у утробі та які були виявлені у квартирах, розташованих поверхом вище даного приміщення. 
Позивач, пославшись на наявність  будинкового приладу обліку, надав до матеріалів справи в якості доказу копію акту приймання вузла обліку теплової енергії від 07.02.2008, згідно з яким підключено вузол обліку тепла на об`єкті жилого будинку за адресою: м. Сєвєродонецьк, провулок Гвардійський, 35 (а.с.210), тобто будинковий  вузол обліку.
Позивач зазначив, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення заборонено. Відповідач не надав документів, які б підтверджували відключення приміщення за адресою: м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 35, від мереж централізованого опалення із дотриманням вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та Порядку користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, у зв`язку із чим підстав для перегляду умов надання послуг з централізованого теплопостачання не виникло і нарахування плати за централізоване опалення ДП “Сєвєродонецька ТЕЦ” є правомірним.     
Позивач, посилаючись на наявність Договору, також у своїх поясненнях від 04.02.2020 №06-05/1-9 зазначає, що  між сторонами складаються фактичні договірні відносини, відсутність письмового договору не є підставою для звільнення від оплати боргу, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг не виконав, за ним утворилась заборгованість у сумі 132570,73 грн за стягненням якої позивач звернувся до суду.     
Крім того, відповідно до умов ч. 2     ст. 551 ЦК України     та ст. 1 Закону України “Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” позивачем нараховано пеню за загальний період з 22.12.2018 по 30.06.2019 в сумі 31344,52 грн з урахуванням ч.6     ст. 232 Господарського кодексу України, за зобов`язаннями листопада 2018 року – квітня 2019 року.
Також, позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошових зобов`язань 3% річних у сумі 7189,59 грн за загальний період з 01.12.2015 по 30.06.2019 та інфляційні втрати у сумі 26790,44 грн за загальний період з 01.12.2015 по 30.06.2019.     
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні господарського суду Луганської області перебувала справа  № 913/843/15, за участю тих самих сторін, що  і у даній справі щодо стягнення заборгованості з оплати поставленої теплової енергії до приміщення стоматологічного кабінету, розташованого за адресою: проспект Гвардійський, буд.35, кв.33, м. Сєвєродонецьк Луганської області, але   щодо попереднього спірному у даній справі періоду, а саме: стягнення відповідної заборгованості в сумі 58533 грн. 73 коп.  за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року та нарахованих на неї,  31641 грн. 79 коп. пені,  1700 грн.  78 коп.  3% річних та  25761 грн. 68 коп. інфляційних нарахувань.
Рішенням господарського суду Луганської області від 24.10.2016 у справі № 913/843/15 задоволені частково позовні вимоги Державного підприємства “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Калита” про стягнення 117637,98 грн, стягнуто з          Товариства з обмеженою відповідальністю “Калита” борг в сумі 1490,22 грн, 3% річних у сумі 54,14 грн, інфляційні втрати в сумі 856,98 грн.
В іншій частині  позовних вимог відмовлено.
Зазначене рішення залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду  від 14.02.2017 та Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2017.
Розглядаючи даний спір, суди встановили, що в матеріалах справи наявний лист ТОВ “Калита” № 9 від 07.08.2014 про розірвання Договору №252 від 15.10.2008 в порядку п.10.2 укладеного Договору, а тому на опалювальний період 2014-2015 років сторони не знаходились у договірних відносинах.
Так, у рішенні Господарського суду Луганської області від 24.10.2016 у справі № 913/843/15 зазначено:“господарський суд вважає, що лист відповідача від 07.08.2014 № 9 про розірвання договору, одержаний позивачем також 07.08.2014, про що зроблено відмітку, відповідає умовам п. 10.2 укладеного договору, а тому на опалювальний період 2014-2015 років сторони не знаходились у договірних відносинах”. 
      Судами також встановлено, що у 2010 році директором ТОВ “Калита”   без дозволу відповідної комісії при виконкомі Сєвєродонецької міської ради демонтовано радіатори опалення у приміщенні, яке є об`єктом споживання теплової енергії за договором від 15.10.2008 № 252.
Так, 31.07.2010 між ТОВ “Калита” та ТОВ “ТОДАУ” було укладено договір від 31.07.2010 № 15 на виконання робіт по демонтуванню системи опалення та складено акт їх приймання-передачі № 29 від 20.08.2010.     
Актом від 20.08.2010 зафіксовано відсутність централізованого опалення у спірному приміщенні, з яким ознайомлений керівник Управління Сєвєродонецьких теплових мереж - Умріхін А.М.
З матеріалів справи вбавається, що протоколом №27 від 08.12.2011      директора відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за самостійне демонтування обладнання.     
За ініціативою споживача 03.12.2013 складено акт про відсутність факту централізованого опалення у приміщенні за адресою: пр. Гвардійський, б.35/33.
У 2015 році розроблено робочий проект розрахунку теплового потоку через поверхню ізольованих трубопроводів (сертифікат інженера №002943 від 31.08.2012).
В подальшому      КП “Сєвєродонецькі теплові мережі”      27.11.2015 складено акт про відключення з 2010 року приміщення від системи централізованого опалення та знаходження у ньому 3 ізольованих стояків загального користування, відсутність приладів опалення.      
З огляду на встановлені обставини, суди дійшли висновків про те, що у      спірний  у справі №913/843/15  період (жовтень 2013 року –  квітень 2015 року) на об`єкті споживання вже  були відсутні прилади опалення, що виключає можливість фактичного отримання теплової енергії в розумінні ч. 6 ст. 19 Закону України “Про теплопостачання” та належного виконання договору по поставці теплової енергії у розумінні її споживання як житлово-комунальної послуги.      
Окрім того, господарським судом Луганської області у даній справі була призначена судова будівельно-технічної експертиза за висновками якої, дійсна максимальна середньорічна розрахункова величина витрат тепла у спірному приміщенні, виходячи з фактичного стану стояків опалення та наявної теплоізоляції, склала 0,5711 Гкал за опалювальний період.     
Враховуючи встановлені обставини та результати проведеної експертизи, суди  визнали, що загальна сума боргу за період з  відповідає вартості теплової енергії, яку було витрачено на обігрів транзитних стояків у заявлені опалювальні періоди, та визначено її вартість у розмірі 1490,22 грн.
Відповідно до ч. 4      ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, рішенням господарського суду Луганської області від 24.10.2016 у та постановою Донецького апеляційного господарського суду  від 14.02.2017  встановлені преюдиційні, тобто такі, що не підлягають повторному доказуванню у даній справі факти:
-   розірвання сторонами у 2014 році  Договору від 15.10.2008 №252  , а тому  у спірний  у даній справі період з  жовтня 2015 року по квітень 2019 року сторони  не знаходились у договірних відносинах з теплопостачання приміщення стоматологічного кабінету, розташованого за адресою: проспект Гвардійський, буд.35, кв.33, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, загальною площею 148,4 кв.м.;
- самовільний демонтаж відповідачем  з  20.08.2010  у зазначеному приміщені опалювального приладу;
- самовільне відключення зазначеного приміщення з 2010 року від системи централізованого опалення та знаходження у ньому 3 ізольованих стояків загального користування.      
        Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
       Згідно з п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. 
      Як зазначено вище, спірне приміщення, вартість послуг щодо опалення якого просить стягнути позивач, використовується відповідачем для здійснення господарської діяльності, є єдиною із системою опалення житлового будинку, в якому це приміщення знаходиться.
        При цьому, як  зазначено вище, демонтаж приладу  опалення  у зазначеному приміщенні та відключення  приміщення від системи опалення вказаного житлового будинку до початку спірного періоду здійснено  всупереч встановленому порядку. 
     Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. 
      Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є одним з основних обов`язків споживача теплової енергії.
  Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. 
Зазначені положення кореспондуються з п.п. 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007, (далі за текстом - Правила), відповідно до яких користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією відповідно до типових договорів, форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.
    Таким чином, чинним законодавством України передбачено, що постачання теплової енергії здійснюється за договором купівлі-продажу, обов`язок із своєчасного укладення якого покладено саме на споживача теплової енергії.
      Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
       Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007, передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
З аналізу положень Правил, зокрема пункту 44, вбачається, що термін "споживач" застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.
    Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
       Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 
        Таким  чином,споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У свою чергу відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Аналогічна правова позиція з викладена в постанові Верховного Суду України № 6-59цс13 від 30.10.2013 ).
        Крім того, згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України в постанові № 3-38гс11 від 16.05.2011, споживання енергії за відсутності договору надає право постачальнику енергії на стягнення зі споживача у даному випадку вартості спожитої ним енергії на підставі статей 1212 та 1213 ЦК України. 
      При цьому, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Наведене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 19.08.2019 у справі №226/1437/16-ц (провадження №61-29708св18).
     Так, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.      
       Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
    У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
       Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
     Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1  Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4  ).
    При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2  Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4  ).
      Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
   Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої    води при відмові споживачів від централізованого    теплопостачання, затверджених  наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від                     22 листопада 2005 року № 4  установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.
       Окрім того,   Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України     від 06.11.2007 №169  було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.Як зазначено вище, відповідач всупереч зазначеному Порядку відключився від системи централізованого теплопостачання будинку у 2010 році. 
      Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
     Згідно з пунктом 22 Правил № 630, точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.
      Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином      позивач  здійснив постачання теплової енергії до спірного приміщення,  а відповідач зобов`язаний оплатити вартість поставленої енергії. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.
   Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання
        Таким чином, оскільки позивач надав комунальні послуги централізованого опалення приміщення  відповідача, останній  зобов`язаний оплатити надані послуги, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1706цс15, від 11.11.2015 у справи № 6-1192цс15.
Як зазначено вище, з матеріалів справи вбачається  факт наявності на тепловому вводі будинку  за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 35 будинкового  приладу обліку та факт необладнання  приміщення кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 у цьому будинку, яке використовується відповідачем для здійснення господарської діяльності, окремим приладом обліку.
         Позивач  стверджує, що,  зважаючи на відсутність  обладнання  приміщення кв. 33 по пр-ту Гвардійський, 35 у м. Сєвєродонецьк Донецької області окремим приладом обліку, обсяг спожитої відповідачем протягом спірного періоду теплової енергії в цьому приміщенні, який відображено у Рахунках-актах визначався, відповідно до чинного законодавства розрахунковим  способом, на підставі показів  будинкового приладу обліку, пропорційно опалюваній площі приміщення.
При цьому, в якості доказів обсягів постачання теплової енергії позивачем надано Рахунки-акти за спірні періоди, які одночасно є актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за окремий розрахунковий період, згідно із застереженням, що міститься в самому Рахунку-акті. 
В Рахунках зазначено відомості про кількість переданої теплової енергії в Гкал, період та кількість днів постачання і суму вартості теплової енергії.
      Пунктом  12  Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 передбачено, що в   разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.
  У відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених  постановою    Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.
    У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.
   Статтею 8 Закону України  «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами  статей 9-11  цього Закону. 
Рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію:
1)   найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги;
2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг;
 3)  період, за який здійснюється нарахування;
 4)  загальна сума до сплати;
 5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач);
 6) обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами  статей 9-11  цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання;
7)  діючі ціни та тарифи на комунальні послуги;
8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення);
 9) середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає цей виконавець, визначені за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;
10) рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактна інформація та порядок одержання додаткової інформації.
  4. У разі якщо у будівлі налічуються два та більше споживачів, інформація про обсяги спожитої комунальної послуги, зазначена в пункті 6 частини третьої цієї статті, надається також щодо будівлі в цілому. 
     В Пункті  14 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 передбачено, що показники будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів.  
   Відповідно до абз. 3  ч. 2 статті  10 Закону України  «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.
Правилами технiчної експлуатацiї теплових установок i мереж,затвердженими наказом Мiнiстерства палива та енергетики України вiд 14 лютого 2007 р. № 71) визначено обов`язковість ведення журналів режимів теплоспоживання за показаннями теплолічильників для всіх споживачів.В Правилах зазначено, що Теплопостачальна органiзацiя вносить данi щодо обсягiв споживання теплової енергiї до вiдомостi облiку кiлькостi теплової енергiї, використаної споживачем за поточний мiсяць.
       В наданих  позивачем Рахунках-Актах зазначено відомості про обсяг спожитої теплової  енергії без зазначення  показань будинкового вузла обліку та позивачем не надано жодних  доказів того, що зазначені відомості  щодо обсягів спожитої теплової енергії внесені до Актів-рахунків на підставі показників зняття будинкового вузла обліку, зокрема вiдомостi облiку журналів режимів теплоспоживання.
      З огляду на це, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що надані ним до матеріалів справи  Рахунки-акти є належними доказами  кількості поставленої відповідачу  теплоенергії, зокрема містять детальні дані щодо поставки теплової енергії за будинковим приладом обліку.
      Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог, у зв`язку з не- доведенням   позивачем обсягу спожитої відповідачем  протягом спірного періоду теплової енергії у нежитловому приміщенні стоматологічного кабінету, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, проспект Гвардійський, буд.35, кв.33.  через ненадання первинних документів із  відомостями  щодо показів будинкового вузла обліку. 
       При цьому колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи скаржника щодо того, що  суд першої інстанції не витребував у сторін докази стосовно показів приладів обліку,  в той час як з боку  відповідача зазначене питання під сумнів не ставилося , а основною підставою заперечень відповідача було  відсутність договірних відносин сторін у спірному періоді.
     Відповідно до ч. 3 статті  13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, саме на сторони покладено обов`язок довести  ті обставини, на які вони посилаються  як на підставу своїх вимог  або заперечень.
    Разом  з цим,  ч. 4 статті  74 Господарського процесуального кодексу України  встановлено заборону суду здійснювати збирання доказів, що стосуються предмету спору  з власної ініціативи,крім витребування доказів у випадку, коли  він має сумніви  у добросовісному здійсненні учасниками  справи їх процесуальних прав  або виконанні  обов`язків. В іншому випадку суд витребує докази  лише за клопотанням  сторін, відповідно до положень статті 81  Господарського процесуального кодексу України.
Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
       З матеріалів справи не вбачається жодних посилань відповідача про визнання  ним обставин щодо того, що в наданих позивачем Рахунках-актах зазначені покази будинкового приладу обліку та відповідач взагалі не наводив будь-яких доводів  та міркувань з цього приводу. 
   Крім цього, статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимогу  допустимості доказів, відповідно до якої, обставини, які відповідно до законодавства  повинні бути підтверджені певними засобами  доказування, не можуть  підтверджуватися іншими  засобами доказування, в той час як відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, визначення обсягу поставленої споживачеві теплової енергії здійснюється лише на підставі показань приладів обліку, які в обов`язковому  порядку фіксуються в первинних документах щодо зняття таких показань - вiдомостях облiку журналів режимів теплоспоживання.
       Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності суд першої інстанції правомірно відмовив в її задоволенні,пославшись  на те, що за  змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного України для застосування позовної давності потрібна наявність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого останній звернувся до суду, в той час як позивачем не доведено  наявність  порушеного права  за заявленими позовними вимогами, яке підлягає захисту.      
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням  норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга  -без задоволення.
    Керуючись статтями 269, 275, 276, статтями 281, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-                                                                                                        

                                                        ПОСТАНОВИЛА:

 Апеляційну скаргу Державного підприємства “Сєвєродонецька теплоелектроцентраль” залишити без задоволення.
   Рішення  господарського суду Луганської області від 18.05.2020 у справі № 913/609/19    залишити  без змін. 
     Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.         
      Повний текст постанови складено  22.10.2020 

Головуючий суддя                                                                    І.В. Тарасова

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           О.А. Пуль