Ухвала
 
08 жовтня 2020  року
м. Київ
 
справа № 671/1064/18
провадження № 61-5715св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
заявник - Волочиська міська рада Хмельницької області,
заінтересована особа  -  Волочиська районна державна адміністрація, 
розглянув клопотання Волочиської міської ради Хмельницької області про передачу справи на розгляд об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду,
ВСТАНОВИВ:                                          
У червні 2018 року Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької області (далі - Волочиська міська рада) звернулася до суду з заявою, у якій просила визнати спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_1 , у вигляді земельної ділянки площею 3,10 га, відумерлою та передати її у комунальну власність Волочиської міської ради.   
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, в задоволенні заяви Волочиської міської ради відмовлено. 
 
Волочиська міська рада подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна в комунальну власність задовольнити. 
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі за заявою Волочиської міської ради, заінтересована особа - Волочиська районна державна адміністрація, про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна в комунальну власність.                           
Витребувано із Волочиського районного суду Хмельницької області     справу № 671/1064/18.
Волочиська міська рада звернулась з клопотанням, в якому просить передати справу на розгляд об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на те, що судова практика розгляду справ даної категорії Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховним Судом є неоднозначною.
Підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з таких підстав.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).
Частиною п`ятою статті 403 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалі від 30 жовтня 2018 року у справі № 757/172/16-ц, виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.
Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для передачі справи на розгляд об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду, оскільки існує усталена судова практика застосування статті 1277 ЦК України, наведені Волочиською міською радою аргументи, в розумінні приписів частини п`ятої статті 403 ЦПК України, не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему.
Керуючись статтею 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Волочиської міської ради Хмельницької області про передачу на розгляд об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду справи за заявою Волочиської міської ради, заінтересована особа - Волочиська районна державна адміністрація, про визнання спадщини відумерлою відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.   
                                                                             
Судді:                                                                                   В.  І.  Журавель 

                                                                                              Н. О. Антоненко  

                                                                                               М. М. Русинчук