ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 807/2188/15 пров. № А/857/7405/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Довгої О.І.,
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду  від 25 травня 2020 року у справі №807/2188/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі (головуючий суддя першої інстанції Іванчулинець Д.В., час ухвалення 13:34 год., місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту судового рішення 28.05.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - відповідач 1), Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (далі - відповідач 2), третя особа - ОСОБА_2 (далі - третя особа), в якій, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати наказ голови ДСНС від 01.07.2015 року № 348, поновити ОСОБА_1 , майора служби цивільного захисту на посаді начальника Управління ДСНС у Закарпатській області та допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 , майора служби цивільного захисту на посаді начальника Управління ДСНС у Закарпатській області. 
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідачем неправомірно прийнято наказ від 01 липня 2015 року №348 , яким було звільнено позивача з посади начальника Управління ДСНС України у Закарпатській області та зараховано у розпорядження Голови ДСНС України. Звільнення ОСОБА_1 із посади начальника Управління ДСНС України у Закарпатській області відбулося у період його відсутності - відпустка з виїздом за кордон. Окрім того, як зазначає позивач, це сталося у період тимчасової непрацездатності, що є порушенням як загальних так і спеціальних норм трудового законодавства і тягне за собою скасування наказу ДСНС України від 01.07.2015 № 348. Зазначає, що позивача звільнено відповідно до п. 79 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, проте зазначені норми є загальними та наказ не визначає конкретних підстав звільнення позивача зі служби. Також звертає увагу, що до позивача не було доведено наказу ДСНС України від 28.04.2015 року № 232 «Про здійснення організаційно-штатних заходів у підрозділах, підпорядкованих ДСНС України» та не повідомлено про його очікуване звільнення, строки проведення організаційно-штатних заходів наказом визначено не було, організаційно-штатні заходи в Управлінні ДСНС України в Закарпатській області не проводились, наказ ДСНС України від 01 липня 2015 року №348, яким позивача було звільнено з посади до нього також не було доведено. Таким чином, наказом № 232 від 28.04.2015 року повинен був встановлюватись строк для проведення організаційно-штатних заходів, протягом якого відповідно до абзацу першого пункту 79 Положення мало бути вирішено питання подальшого службового використання позивача і закінчення якого могло б бути підставою для звільнення останнього. Зазначає, що оскільки у строк проведення організаційно - штатних заходів у структурі Управління ДСНС України в Закарпатській області, питання щодо подальшого службового використання позивача не вирішувалось, а звільнення з 01 липня 2015 року за наказом № 327 із займаної посади та зарахування у розпорядження Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій для вирішення питання щодо подальшого проходження служби здійснено із порушенням статті 79 Положення.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 року, уточнений позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної  служби України з надзвичайних ситуацій від 01 липня 2015 року № 348 «Про зарахування у розпорядження ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на займаній посаді начальника Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області  з 02 липня 2015 року.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року касаційні скарги Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області задоволено частково, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Закарпаського окружного адміністративного суду  від 25 травня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 01 липня 2015 року № 348. Поновлено ОСОБА_1 , майора служби цивільного захисту на посаді начальника Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області з 02 липня 2015 року. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , майора служби цивільного захисту на займаній на час звільнення посаді начальника Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області з 02 липня 2015 року підлягає до негайного виконання.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем Державною службою України з надзвичайних ситуацій, подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що  судом першої інстанції було здійснено неповне з`ясування обставин, що мають значення для цієї справи, висновки суду, що викладені в судовому рішенні від 25.05.2020, не узгоджуються із висновками Верховного Суду викладених у постанові від 07.08.2019, вважає, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, що у свою чергу призвело до неправильного вирішення спору, а відтак судове рішення від 25.05.2020 є необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Апелянт зазначає, що трудові відносини та служба цивільного захисту мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством. ОСОБА_1 проходить службу цивільного захисту, а не працює на умовах трудового договору.
Зазначає, що починаючи з 25.03.2015 року позивач був усунутий з посади за рішенням Уряду України на невизначений термін (пункт 6 протоколу КМУ від 25.03.2015 № 37, пункт 20 наказу ДСНС від 25.03.2015 № 167 «Про кадрові питання»). З цього моменту йому виплачувалося не повне грошове забезпечення, оскільки він не виконував службових повноважень, повноважень на посаді як до моменту звільнення його з посади (до 01.07.2015), так і з моменту зарахування його в розпорядження (з 01.07.2015). Наказ ДСНС № 167 в частині його усунення станом на сьогодні є реалізованим, чинним та не скасованим, позивачем не оскаржувався в судовому порядку, а отже він погодився з його усуненням. Суд першої інстанції, постановивши рішення про визнання протиправним та скасування наказу ДСНС № 348 фактично повернув Позивача у первинне становище як усунутого від виконання службових обов`язків. Дану обставину при прийнятті судового рішення від 25.05.2020 судом першої інстанції не враховано.
Наказом ДСНС від 28.04.2015 № 232 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в організаційних структурах, підпорядкованих ДСНС України» внесено зміни до штату №07/68 «Управління ДСНС України у Закарпатській області», зокрема: із штату Управління «керівництво» вилучено посаду начальника Управління, яка підлягала заміщенню особою старшого начальницького складу у спеціальному званні «полковник служби цивільного захисту» і включено посаду начальника Управління, яка підлягає заміщенню «працівником без спеціального звання». Такі організаційно-штатні зміни в апараті Управління здійснено Головою ДСНС в межах наданих повноважень та компетенції, з дотриманням норм чинного законодавства України, та з урахуванням граничної чисельності працівників та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту Управління. Наказ ДСНС №232 є реалізованим, чинним, не оскарженим Позивачем в судовому порядку та не скасованим судом. 
Підставою для видачі наказу ДСНС №348 слугували наказ ДСНС № 232, погодження звільнення ОСОБА_1 . Міністром внутрішніх справ України Аваковим А.Б. Погодження звільнення Позивача з посади начальника Управління головою Закарпатської обласної державної адміністрації не потребувалось, оскільки він уже був усунутий за рішенням Уряду України, а в подальшому погоджено звільнення з посади Міністром, який спрямовує та координує діяльність ДСНС.
Судом першої інстанції дану обставину при прийнятті судового рішення від 25.05.2020 не спростовано, що свідчить про те, що суд погоджується, що наказ ДСНС № 348 виданий з дотриманням встановленої законодавством процедури.
Звільнення Позивача з посади начальника Управління у розпорядження Голови ДСНС було здійснено наказом № 348 через два місяці з дати прийняття наказу ДСНС № 232 про організаційно-штатні заходи в межах строків, встановлених пунктом 79, 80 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України» від 11 липня 2013 р. № 593 (далі - Положення № 593) та пунктом 7.8. Розділу 7 Інструкції про організацію та здійснення організаційно - штатної роботи в МНС України, затвердженої наказом МНС України від 20 червня 2006 року № 380 (далі - Інструкція 380).
Вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення від 25.05.2020 було враховано виключно доводи та докази однієї сторони, на користь якої приймається рішення, тому з урахуванням наведених вище доводів апеляційної скарги просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою.  Зокрема  доводи позивача зводяться до того, що до позивача не було доведено наказу ДСНС України від 28.04.2015 № 232 «Про здійснення організаційно-штатних заходів у підрозділах, підпорядкованих ДСНС України» та про його очікуване звільнення, строки проведення організаційно-штатних заходів наказом визначено не було, організаційно-штатні заходи в Управлінні ДСНС України в Закарпатській області не проводились, наказ ДСНС України від 1 липня 2015 року №348, яким позивача було звільнено з посади до нього доведено не було, а звільнення проведено в період перебування позивача у відпустці та тимчасової непрацездатності останнього.
Відповідачем 1 подана відповідь на відзив, в якій зазначає, що Позивач обґрунтовує свій відзив з тих самих доводів і міркувань, викладених у його адміністративному позові, поясненнях, які подавалися при первинному розгляді цієї справи, які є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами та, які ДСНС детально спростувала у своїй апеляційній скарзі, а відтак відзив не спростовує доводів ДСНС, викладених у її апеляційній скарзі. Також Позивач обґрунтовує свою позицію посилаючись на різні окремі норми законодавства та судові справи, трактуючи їх на свій розсуд та ставлячи під сумніви вже прийняті судовими органами рішення з аналогічних питань. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 
В судовому засіданні  апеляційного розгляду справи, представник відповідача 1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстнції скасувати та прийняти  нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Представник позивача в судовому засіданні апеляційного розгляду справи 29.07.2020р. проти апеляційної скарги заперечив, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
В подальшому, 16.09.2020р. та 15.10.2020р., після оголошеної перерви позивач та його представник в судові засідання не з`явилися, посилаючись на хворобу та поточну епідеміологічну ситуацію.
Разом з тим, доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 та його представник не можуть прибути у судове засідання до Восьмого апеляційного адміністративного суду, (довідки про перебування та стаціонарному чи амбулаторному лікуванні, листка непрацездатності, доказів звернення до медичної установи тощо), останніми не надано.
Крім цього, пояснення сторонами, зокрема і представником позивача, у даній справі надавались, додаткових пояснень по суті апеляційної скарги, чи нових доказів для дослідження представником позивача та позивачем особисто не подавалось. При цьому явка позивача чи його представника в судове засідання обов`язковою не визнавалась.
Також колегія суддів наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає.
Інші учасники справи в судове засідання  не прибули. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що між ДСУНС в особі голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій полковника служби цивільного захисту ОСОБА_3 та позивачем було укладено контракт №28/14 про проходження служби цивільного захисту, який набув чинності 01.07.2014.
Наказом ДСУНС №167 від 25.03.2015 «Про кадрові питання» позивача усунуто від виконання обов`язків за посадою начальника Управління ДСУНС у Закарпатській області на період проведення службового розслідування в територіальних органах ДСУНС з 25.03.2015 до прийняття рішення. Цей наказ позивачем не оскаржувався.
28.04.2015 відповідач-1 видав наказ №232 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в організаційних структурах, підпорядкованих ДНСН України», яким вніс зміни до штату №07/68 Управління ДСУНС у Закарпатській області.
Згідно додатку до наказу №232 від 28.04.2015 (Перелік змін до штатів організаційних структур Управління ДСУНС у Закарпатській області) із штату вказаного управління вилучено посаду начальника Управління, яка заміщалася особою старшого начальницького складу у спеціальному званні полковник служби цивільного захисту і включено посаду начальника Управління, яка заміщалася державним службовцем або іншою цивільною особою.
01.07.2015 наказом ДСУНС (по особовому складу цивільного захисту) №348 «Про зарахування у розпорядження ОСОБА_1 » звільнено позивача із займаної посади та зараховано у розпорядження голови ДСУНС, до двох місяців.
Суд першої  інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття ним наказу від 01 липня 2015 року №348, яким звільнено позивача з посади начальника Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області.
Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції такими, що суперечать  нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Підпунктом 4 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 (далі - Положення № 593), встановлено, що контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два місяці.
Згідно з пунктом 57 Положення № 593 посади, на які призначаються особи рядового і начальницького складу, та відповідні їм спеціальні звання служби цивільного захисту визначаються штатом (штатним розписом).
Відповідно до пункту 58 Положення №593 перелік посад, що підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу, та перелік посад для призначення (звільнення) осіб рядового і начальницького складу (далі - номенклатура посад) визначаються ДСНС.
За правилами пункту 79 Положення №593 особа рядового і начальницького складу для вирішення питання щодо подальшого проходження служби може бути звільнена із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту, зокрема, в разі ліквідації (розформування, реорганізації) органу чи підрозділу цивільного захисту, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, якщо до кінця встановленого строку проведення таких заходів не вирішено питання щодо подальшого службового використання вивільнених осіб рядового і начальницького складу, - до двох місяців.
В силу пункту 80 Положення №593 особи рядового і начальницького складу звільняються з посад та зараховуються у розпорядження відповідних керівників (начальників) наказами по особовому складу керівників (начальників), які мають право призначати на такі посади.
Таким чином, особа рядового і начальницького складу може бути звільнена із займаної посади для вирішення питання щодо подальшого проходження служби із зарахуванням у розпорядження керівника терміном до двох місяців в разі проведення організаційно-штатних заходів, якщо до кінця встановленого строку проведення таких заходів не вирішено питання щодо її подальшого службового використання.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у даній справі є наказ ДСУНС від 01.07.2015 №348 «Про зарахування у розпорядження ОСОБА_1 », яким позивача звільнено із займаної посади та зараховано у розпорядження голови ДСУНС, до спливу двох місяців.
Отже, позивач звільнений із посади начальника Управління ДСУНС у Закарпатській області та зарахований в розпорядження, у зв`язку з чим продовжував проходити службу.
Також з матеріалів справи слідує, що починаючи з 25.03.2015 року позивач був усунутий з вищезазначеної посади за рішенням Уряду України на невизначений термін (пункт 6 протоколу КМУ від 25.03.2015 № 37, пункт 20 наказу ДСНС від 25.03.2015 №167 «Про кадрові питання».
З цього моменту ОСОБА_1 виплачувалося не повне грошове забезпечення, оскільки він не виконував службових повноважень, повноважень на посаді як до моменту звільнення його з посади (до 01.07.2015), так і з моменту зарахування його в розпорядження (з 01.07.2015). 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами апелянта про те, що вказаний вище Наказ ДСНС №167 в частині усунення позивача з посади на день розгляду справи є реалізованим, чинним, не скасованим, а позивачем не оскаржувався в судовому порядку  та постановивши рішення про визнання протиправним та скасування наказу ДСНС №348, Позивача повернуто у первинне становище як усунутого від виконання службових обов`язків. Дану обставину при прийнятті судового рішення від 25.05.2020 судом першої інстанції не враховано.
Наказом ДСНС від 28.04.2015 № 232 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в організаційних структурах, підпорядкованих ДСНС України» (далі - наказ ДСНС № 232) внесено зміни до штату № 07/68 «Управління ДСНС України у Закарпатській області», зокрема: із штату Управління «керівництво» вилучено посаду начальника Управління, яка підлягала заміщенню особою старшого начальницького складу у спеціальному званні «полковник служби цивільного захисту» і включено посаду начальника Управління, яка підлягає заміщенню «працівником без спеціального звання».
Наведені організаційно - штатні зміни в апараті Управління здійснено Головою ДСНС в межах наданих повноважень та компетенції, з дотриманням норм чинного законодавства України, та з урахуванням граничної чисельності працівників та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту Управління.
Наказ ДСНС №232  також є реалізованим, чинним, не оскарженим в судовому порядку та не скасованим судом.
Суд першої інстанції вказав, що доказів на підтвердження факту доведення до позивача інформації про проведення організаційно-штатних заходів, як і інформації про його звільнення із посади відповідачем надано не було.
Проте, колегія суддів вважає такі висновки помилковими з огляду на наступне.
Поняття «звільнення з посади із зарахуванням у розпорядження» у випадку передбаченому пунктом 79 Положення № 593 та поняття «звільнення зі служби цивільного захисту» за підпунктом 4 пункту 176 Положення № 593 не є тотожними. 
У  випадку «звільнення з посади із зарахуванням у розпорядження»  особа продовжує проходити службу, отримувати грошове забезпечення та користуватися усіма соціальними правами та гарантіями, а у випадку «звільнення зі служби цивільного захисту», не передбачається подальше проходження служби, особа виключається з кадрів.
Відповідно до вимог підпункту 4 пункту 176 Положення №593 попередження за два місяці про наступне вивільнення, доведення наказу до особи є обов`язковим лише у випадку припинення контракту та звільнення із служби цивільного захисту, а не звільнення з посади відповідно до абзацу другого пункту 79 Положення № 593.
ОСОБА_1 було звільнено за посади начальника Управління, а не зі служби цивільного захисту. 
Крім цього, на момент отримання Управлінням ДСНС у Закарпатській області цього наказу, Позивач був на службі і як керівник не міг не знати про його наявність, під час попереднього розгляду справи ДСНС неодноразового надавалися письмові та усні пояснення щодо інформування Позивача про підписання наказу про його звільнення з посади начальника Управління та зарахування у розпорядження Голови ДСНС, у період з 02 по 03.07.2015 Голова ДСНС перебував в службовому відрядженні в місті Ужгороді, під час перебування якого, ним було передано до кадрового підрозділу Управління ДСНС України в Закарпатській області витяг з наказу ДСНС №348 про звільнення Позивача з посади начальника Управління. Директор Департаменту персоналу ДСНС Доценко О.В. в телефонному режимі 02.07.2015 (на тел. НОМЕР_1 ) було оголошено зміст наказу ДСНС № 348.
Факт ознайомлення в телефонному режимі Позивача з текстом наказу ДСНС №348, був встановлена судами попередніх інстанції під час першого справи, а також Позивачем не заперечується, не спростовується, не оспорюється, а відтак дана обставина в силу вимог частини першої статті 78 КАС України не підлягає доказуванню.
Щодо звільнення позивача із займаної посади та зарахування у розпорядження Голови ДСНС, до спливу двох місяців з дня видачі наказу ДСНС № 232, колегія суддів зазначає наступне.
Наказ ДСНС №232 про здійснення організаційно-штатних заходів в Управлінні зареєстровано 28.04.2015.
Із змісту наказу ДСНС №232 вбачається, що пунктами 2, 3 цього наказу доручено Департаменту економіки і фінансів після видання наказу провести тарифікацію переліку змін до зазначеного штату, а Департаменту персоналу здійснити організаційно-штатні заходи відповідно до чинного законодавства.
Пунктом 7.8. Розділу 7 Інструкції №380 визначено, що накази МНС України з організаційно-штатних питань повинні реалізовуватись органами і підрозділами у двохмісячний термін, якщо наказом не передбачено іншого термін.
Наказом ДСНС №232 прямо не встановлено строк проведення таких заходів, разом з тим із урахуванням пункту 7.8. Розділу 7 Інструкції № 380 зазначені організаційно-штатні заходи мали бути проведені протягом двохмісячного терміну.
Звільнення Позивача з посади у розпорядження Голови ДСНС було здійснено наказом ДСНС №348 01.07.2015 р., тобто через два місяці з дати прийняття наказу ДСНС № 232 про організаційно-штатні заходи, а не до спливу двох місяців, отже висновки суду першої інстанції в цій частині є невірними.
Також суд першої інстанції виходив з того, що скорочення посади начальника Управління, передбачало б зменшення штатної кількості. Натомість здійснення організаційно-штатних заходів в Управлінні ДСНС України в Закарпатській області фактично не відбулося, оскільки повноваження та обов`язки начальника Управління не змінились, мета здійснення таких заходів, на думку суду, досягнута не була.
Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.
Право на проведення організаційно - штатних заходів відповідно до чинного законодавства належить до дискреційних повноважень Голови ДСНС України.  
Право Голови ДСНС самостійно визначати організаційну структуру, встановлювати чисельність персоналу (працівників та осіб начальницького складу служби цивільного захисту), штатний розпис для своїх територіальних органів у межах граничної чисельності, визначеної Кабінетом Міністрів України визначено, Законом України «Про центральні органи виконавчої влади», Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 р. №20 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин).
Основним принципом служби цивільного захисту - є принцип єдиноначальності, який полягає у наділенні керівника (начальника) у повному обсязі розпорядчою владою стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за організацію діяльності очолюваного ним органу чи підрозділу цивільного захисту та кожної особи рядового і начальницького складу; наданні керівникові (начальникові) права одноособово приймати рішення, видавати накази чи розпорядження; забезпеченні виконання рішень, наказів чи розпоряджень керівника (начальника), виходячи з результатів всебічної оцінки умов і обставин та керуючись вимогами законодавства (п. 14 Положення №593).
Підрозділи Управління відповідно до Положення №593 цілодобово несуть службу по захисту населення на території Закарпатської області від негативного впливу можливих надзвичайних ситуацій.
Апелянт зазначає, що проаналізувавши роботу керівництва Управління, з метою вдосконалення управлінської діяльності та забезпечення належного виконання службових завдань, підвищення рівня організації і координації роботи в Управління, а також для забезпечення беззаперечної дії та покращення оперативного керівництва пожежно-рятувальними частинами під час виконання завдань, пов`язаних із захистом людей від терористичних загроз, налагодження ефективної взаємодії з іншими силовими структурами, встановлення надійного та постійного ресурсного забезпечення підрозділів Управління, а також профілактики створення передумов для корупційних діянь з боку особового складу у квітні 2015 року Головою ДСНС прийнято рішення про необхідність заміщення посади начальника Управління цивільною особою, а не особою начальницького складу, та як наслідок - проведення організаційно-штатних заходів в Управлінні, шляхом внесення змін до штату № 07/68.
За результатами проведених організаційно - штатних заходів згідно наказу ДСНС № 232 фінансування оплати праці начальника Управління здійснювалося за рахунок коштів передбачених для оплати праці для працівників (КЕКВ 2111 «Заробітна плата»), а не за рахунок коштів передбачених на утримання осіб, які проходять службу цивільного захисту (КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»), відповідно до Бюджетного кодексу України, Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12 березня 2012р. №333, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 27 березня 2012р. за № 456/20769.
Тобто, в даному випадку відбулося скорочення штатної одиниці, як такої, та введення нової, а отже були організаційно-штатні заходи у межах граничної чисельності визначеної, постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014р. №85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» (зі змінами).
Така позиція знайшла своє підтвердження у судових рішення Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/20961/17 (абзац 16 розділу 2 мотивувальної частини постанови) та від 09.10.2019 у справі № 812/749/18 (пункт 52, 53 постанови).
Частиною п`ятою статі 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також  питання здійснення організаційно-штатних заходів Головою ДСНС (шляхом вилучення посад зі спеціальним званням служби цивільного захисту та включення посад без спеціального звання і навпаки) по аналогічних судових справах (з подібними обставинами) де позивачами виступали колишні керівники територіальних органів неодноразово вивчалося адміністративними судами України, зокрема  Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 25.06.2015 № К/800/60449/14 по справі № 815/3741/14; ухвалі від 30.03.2017 № К/800/4180/16 по справі № 804/6555/15;  в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 № К/800/351/16, від 26.09.2017 № К/800/19952/16 по справі № 822/4715/15;  Верховним Судом в постанові від 26.06.2019 у справі № 761/20961/17; у  постанові від 09.10.2019 по справі № 812/749/18.
В ході розгляду цих справ суди встановили, що Голова ДСНС під час здійснення організаційно-штатних заходів в територіальних органах (шляхом вилучення посад зі спеціальним званням служби цивільного захисту та включення посад без спеціального звання і навпаки) діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Також суди дійшли до висновку, що звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з посад із зарахуванням у розпорядження у випадку передбаченому пунктом 79 Положення № 593 та звільнення зі служби цивільного захисту є різними поняттями, оскільки у першому випадку особи звільняються з посади, але продовжують проходити службу цивільного захисту та отримувати грошове забезпечення та користуватися всіма правами, гарантіями та пільгами, а в другому - звільняються зі служби та виключаються із кадрів ДСНС та знімаються із усіх видів грошового забезпечення, виплачується вихідна допомога.
Крім цього, Верховний Суд скасовуючи попередні рішення дійшов до висновку, що вважає передчасними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що здійснення організаційно-штатних заходів в Управлінні ДСУНС в Закарпатській області не відбулося, оскільки під час розгляду справи суди не перевірили чи змінились повноваження та обов`язки перебування осіб на відповідних посадах та з якою метою ці заходи проводились. З`ясування  таких обставин є важливим для вирішення цього спору, а саме для перевірки чи суб`єкт владних повноважень діяв безсторонньо (неупереджено) щодо позивача та чи діяв цей суб`єкт обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення про звільнення позивача.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що Голова ДСНС під час здійснення організаційно-штатних заходів в територіальних органах (шляхом вилучення посад зі спеціальним званням служби цивільного захисту та включення посад без спеціального звання і навпаки) діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України та, відбулися зміни у організаційно-штатних заходах в Управлінні ДСУНС в Закарпатській області, оскільки змінились обов`язки перебування  керівника цього Управління на посаді.
Крім цього, суд першої інстанції посилається на наказ ДСНС від 02.07.2015 №350 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в організаційних структурах, підпорядкованих ДСНС України» (далі - наказ ДСНС №350) та дає оцінку обставинам - організаційно-штатним заходам від 02.07.2015, які виникли після прийняття ДСНС наказу ДСНС №348 щодо звільнення Позивача з посади начальника Управління.
Однак, наказ ДСНС № 350 не є предметом даного спору, відповідно не підлягає оцінці та доказуванню в суді щодо його правомірності та законності у рамках справи №807/2188/15, а також ураховуючи і те, що обставини та аргументи, які виникли 02.07.2015, тобто після видання наказу ДСНС №348, не були підставою для звільнення ОСОБА_1 .
Також колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
До правовідносин, що виникли між ОСОБА_1 та державою в особі ДСНС, не можуть застосовуватися дія КЗпП України, оскільки він проходить службу цивільного захисту (державну службу особливого характеру) та відноситься до кола суб`єктів права, правовий статус яких регулюється спеціальним законодавством - Кодексом цивільного захисту України, Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту України, та іншими законодавчими та нормативно-правовими актами у сфері цивільного захисту.
Щодо звільнення позивача у період тимчасової непрацездатності, то Позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що він у період з 31.07.2015 по 17.09.2015 хворів та повідомляв про це відповідача.
Разом з тим, як уже зазначалось вище, факт ознайомлення в телефонному режимі позивача з текстом наказу ДСНС №348, був встановлений судами попередніх інстанції під час попереднього розгляду справи, а також не заперечується та не спростовується позивачем.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що таке відповідає критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є протиправними, а натомість вказують на те, що таке прийняте відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання його протиправними та скасування не вбачається.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції  та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.
Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги  має право скасувати судове рішення  повністю або частково і ухвали нове судове рішення  у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.
Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-'

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій - задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі №807/2188/15 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	О. І. Довга 	
Повне судове рішення складено 26.10.2020р.