ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року	Львів	Справа № 500/1782/19 пров. № А/857/3388/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Стельмаха П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Хрущ В.Л.,
час ухвалення рішення: 12:26:30,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення: 08.01.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; скасувати пункт 16 протоколу від 14.12.2018 року №125 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги щодо відмови у призначенні грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України вчинити дії, а саме прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків, викладених у рішеннях судів, у зв`язку з настанням інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок контузії, що мала місце під час проходження служби в місцях, де велися бойові дії.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, викладену в пункті 16 протоколу №125 від 14.12.2018 року Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги. Скасовано пункт 16 протоколу №125 від 14.12.2018 року Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у Збройних Силах Союзу РСР при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та здійснити її виплату.
Рішення мотивоване тим, що права ОСОБА_1 на безумовне отримання одноразової допомоги, в тому числі, при встановленні йому інвалідності пізніше, ніж через три місяці після звільнення з військової служби, встановлені рядом вищезазначених судових рішень, що набрали законної сили, у безпосередніх правовідносинах між позивачем та відповідачем, та встановлення відповідним судовим рішенням факту подання позивачем всіх необхідних документів для отримання зазначеної допомоги та наявності необхідних документів, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок отриманого поранення зі встановленою інвалідністю, проте відповідачем, Міністерством оборони України в особі Комісії, вказані обставини залишено поза увагою.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачу 10.02.2012 року первинно встановлено третю групу інвалідності, тобто більше, ніж через три місяці після закінчення строкової військової служби. Скаржник вказує, що надані позивачем документи на підтвердження причин та обставин поранення не містять відомостей про обставини поранення позивача.
Третя особа подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує доводи апеляційної скарги та, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 - капітан у відставці, у зв`язку із досягненням граничного віку знятий з обліку Чортківського РВК Тернопільської області. 
У період з 09.11.1978 року по 02.12.1980 року проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР, в тому числі, у складі обмеженого контингенту радянських військ у Демократичній республіці Афганістан, де приймав участь у бойових діях і рейдах з надання інтернаціональної допомоги населенню.
Позивач звільнений з військової служби на підставі наказу Міністерства оборони СРСР №254 від 27.09.1980 року, що підтверджується записом №10 у військовому квитку серії НОМЕР_1 .
Під час проходження служби ОСОБА_1 отримав множинне осколкове поранення, закриту черепно-мозкову травму - контузію головного мозку, які було визнано такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. 
Так, 10.02.2012 року при огляді МСЕК позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. 
При повторному огляді 19.02.2013 року ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК до довідки серії АВ №0000920. 
При чергових оглядах 26.02.2014 року та 26.02.2016 року позивачу була підтверджена ІІ група інвалідності: контузія, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується виписками з актів огляду МСЕК серії АВ№0327402 та серії АВ№0615770 (довічно). 
Витягом з Протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, підтверджено, що отримані позивачем поранення пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.  
Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 20.02.2017 року у справі №876/4325/17 зобов`язано Міністерство оборони України вчинити певні дії, а саме: зобов`язано Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок контузії, що мала місце під час проходження військової служби в місцях, де велися бойові дії.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 року у справі №876/4325/17, якою залишено без змін вищезазначену постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 20.02.2017 року, теж встановлено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, а належним способом захисту його порушеного права є зобов`язання Міністерства оборони України вчинити дії, а саме: Комісії з розгляду питань пов`язаних  із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку  з настанням інвалідності  після звільнення  з військової служби внаслідок контузії, що мала місце під час проходження військової служби в місцях, де велися бойові дії. 
Даною ухвалою також встановлено, що позивачу одноразова грошова допомога не призначалася та не виплачувалася, цей факт сторонами не заперечувався. 
05.07.2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із контузією, пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.  
Пунктом 7 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, №78 від 21.07.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 передбачено, що допомога, яка не була призначена, призначається і виплачується в установленому законом порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги. Крім того, зазначено, що у відповідності до чинного законодавства України, одноразова грошова допомога призначається військовослужбовцям строкової служби у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, всупереч чого ОСОБА_1 інвалідність встановлена в понад 3-місячний термін. Також заявником не подано документ, що свідчить про обставини поранення, який передбачено п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.  
ІНФОРМАЦІЯ_3 у листі №К/2/5254 від 28.07.2017 року позивача повідомлено, що у призначенні одноразової грошової допомоги йому відмовлено з мотивів, що інвалідність йому встановлено у понад 3-місячний термін, а також тому, що не подано документ, що свідчить про обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Позивач, не погоджуючись із такою відмовою, звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області із позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, скасування протоколу №78 від 22.07.2017 року Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги щодо відмови у призначенні грошової допомоги, зобов`язання відповідача Міністерства оборони України вчинити дії, а саме призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок контузії, що мала місце під час проходження служби в місцях, де велися бойові дії.
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 27.12.2017 року справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.
За наслідками розгляду даної справи №608/1451/17 Тернопільським окружним адміністративним судом 26.03.2018 року прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: скасовано пункт 7 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №78 від 21.07.2017 року та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду II групи, інвалідність якого настала внаслідок контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії і прийняти рішення відповідно до чинного законодавства з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
28.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у випадку інвалідності військовослужбовців відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
До заяви позивачем додані наступні документи: копія паспорта та коду ОСОБА_1 , копія військового квитка, копія посвідчення інваліда війни, довідки Чортківського районного військового комісаріату про проходження військової служби та участь в бойових діях, копія акту судово-медичного обстеження №48, витяг з протоколу засідання Центральної ВЛК Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань №139 від 02.02.2012 року, копії виписок з актів огляду МСЕК, довідка ПАТ "Ощадбанк" про номер рахунку, копія постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 року.
Про вищевказані результати розгляду даної заяви позивач дізнався лише після здійснення 20.03.2019 року його представником, адвокатом Багрієм Б.Є., відповідного адвокатського запиту.
Так, у наданому на вказаний запит листі №10/2/2204 від 28.03.2019 року було повідомлено, що Протоколом №125 від 14.12.2018 року Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно відмовила у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги. 
В обґрунтування відмови відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 інвалідність встановлено понад 3-місячний термін, а також на те, що заявником не подано довідку органів МСЕК про встановлення відсотка втрати працездатності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що    відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.
Згідно частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, затверджено Порядок № 975.
Пунктом 2 наведеної Постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, якщо допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року № 1331; допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Предметом спору у цій справі є вимога призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду ІІ групи, якому початково було встановлено ІІІ групу інвалідності у 2012 році, яку змінено при повторному огляді у 2013 році на ІІ групу, що пізніше на чергових оглядах в 2014 та 2016 роках була встановлена довічно, отже з часу первинного встановлення інвалідності позивачу у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.
На час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, а саме Порядок № 499.
Частиною другою статті 16 Закону №2011-XII, в редакції чинній до 1 січня 2014 року, було передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Аналогічне правило закріплено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.
Так, відповідно до підпункту 2 пункту 2 вказаного Порядку, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок контузії, що мала місце під час проходження служби в місцях, де велися бойові дії.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд –                              

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 500/1782/19 залишити без змін.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 14.12.2020 року