ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/907/20 Справа № 203/1525/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:
особи, що притягується
до адміністративної відповідальності                          ОСОБА_1 ,
захисника особи, що притягується
до адміністративної відповідальності                          ОСОБА_2 ,                                

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року ОСОБА_1 26 квітня 2020 року о 18 год. 50 хв. в м. Дніпрі по вул. Ульянова, 10 керував автомобілем «Mercedes Benz», державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, нестійка хода. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального приладу «Alkotest Drager 682V», результат тесту №1112 від 26 квітня 2020 року о 19 год 06 хв. позитивний – 1,17 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що справу було сфабриковано спочатку працівниками поліції через те, що він не дав їм хабара, а потім суддею місцевого суду шляхом зазначення у постанові недостовірної інформації, а саме того, що він був присутній у суді та особисто подав клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, хоча це не відповідає дійсності. Звертає увагу, що є хворою людиною та за рекомендаціями лікаря не покидав свого дому. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
       Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи.
       Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду — 1,17 проміле; тестуванням на алкоголь до протоколу, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння — 1,17 проміле; поясненнями допитаного у судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідка ОСОБА_3 , який підтвердив зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №353603 відомості, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР України. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень працівника поліції ОСОБА_3 , допитаного у судовому засіданні суду апеляційної інстанції в якості свідка, по справі не вбачається.
Крім того, допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції зазначив, що його екіпаж прибув за викликом про хуліганство та біля магазину “АТБ” він побачив конфлікт між двома особами, під час спілкування з особами було виявлено у одного з них, а саме ОСОБА_1 , ознаки алкогольного сп`яніння, та останній повідомив, що керував транспортним засобом, а перед цим вживав напій “Ром-кола”, а саме 3 пляшки по 0,33 л, а також ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройшов у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння за допомогою “Драгера”, з результатами був згоден, про що поставив відповідний підпис у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та зазначив, що дійсно самостійно прибув до магазину “АТБ” на транспортному засобі «Mercedes Benz», державний номер НОМЕР_1 , що в сукупності з встановленим фактом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння свідчить про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що заперечував в апеляційній скарзі останній.
В матеріалах справи відсутні та ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про фабрикування працівниками поліції справи щодо нього та про вимагання хабара є неприйнятними. 
Судом апеляційної інстанції за клопотаннями захисника неодноразово здійснювались заходи щодо виклику у судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для допиту у судовому засіданні за клопотанням захисника, а саме шляхом направлення на їх ім`я судових повісток про виклик до суду у судове засідання за адресою, зазначеною останніми у письмових поясненнях, проте судові повістки повернулись на адресу Дніпровського апеляційного суду із зазначенням “адресат відсутній за вказаною адресою”.
Крім того, судом апеляційної інстанції за клопотанням захисника було направлено запит до УПП в Дніпропетровській області для виклику у судове засідання в якості свідка лейтенанта поліції ОСОБА_6 , проте останній, будучи повідомлений про дату та час розгляду справи, у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився.
Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він не подавав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, має місце, оскільки в матеріалах справи відсутнє клопотання останнього про ознайомлення з матеріалами справи, разом з тим зазначене не спростовує висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, а саме розглянуто справу за його відсутності, не є обґрунтованими з огляду на наступне.
       Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
       Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності учасників справи.
       Як слідує з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_7 та йому було оголошено, зокрема, що розгляд справи відбудеться в Кіровському районному суді м.Дніпропетровська.
       Також, суд першої інстанції неодноразово здійснював заходи щодо повідомлення ОСОБА_7 про дату та час розгляду справи, а саме шляхом направлення на його ім`я судової повістки про виклик до суду у судове засідання за адресою, зазначеною останнім працівникам поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
При цьому, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_7 неодноразово подавав до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про обізнаність останнього про дату та час розгляду справи.
Судом першої інстанції неодноразово відкладався розгляд справи за клопотаннями ОСОБА_7 , і жодного разу останній не надав належним чином оформлені докази поважності причин його нез`явлення до суду, що свідчить про його ухилення від участі у розгляді справи і належного його повідомлення про слухання справи судом, який 24 червня 2020 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_7 , який про день, місце та час розгляду був належним чином повідомлений, що узгоджується з вимогами ст. 268 КУпАП.
Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 268 КУпАП та практику Європейського Суду з прав людини суд апеляційної інстанції не вбачає порушення судом першої інстанції під час розгляду справи прав ОСОБА_7 , а тому відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Інші доводи  ОСОБА_7 оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях  ОСОБА_7  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_7  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                          С.І.Крот