КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

єдиний унікальний номер справи: 376/1061/18
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9287/2020
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ                                 УКРАЇНИ
 
06 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд  в складі колегії суддів:
судді - доповідача:                                                  Білич І.М.
суддів:                                                                   Лапчевської О.Ф., Сушко Л.П.
при секретарі:                                                       Кемському В.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 30 липня 2018 року, постановлену під головуванням судді Сквирського районного суду Київської області Клочка В.М.,
у цивільній справі №376/1061/18 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сквирського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступниками якої є: ОСОБА_3 та малолітні: ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 , про визнання права власності на нерухоме майно.
в с т а н о в и л а:
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовомдо  ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 березня 2018 року  між нею та відповідачем по справі було укладено договір дарування житлового будинку. Однак даний договір  нотаріусом не було зареєстровано у встановленому законом порядку, так як у відповідача на той час  був відсутній витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач відмовилася займатися  подальшим оформленням документів, виходячи з стану свого здоров`я. Відтак звертаючись до суду  позивач просила задовольнити позовні вимоги з урахуванням того, що  між сторонами  погоджено всі істотні умови  передачі нерухомості.
 
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року  було затвердженомирову угоду, укладену між сторонами, за умовами якоївизнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок  АДРЕСА_1 , загальною площею 95,20 кв.м., житловою площею 52,90 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. 
 
Провадження у справі закрито.
 9 липня 2018 року ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заяву, в якій просила переглянути зазначену вище ухвалу з посиланням на те, що вона не підписувала мирову угоду.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 20 липня 2018 року  заяву ОСОБА_2    задоволено. 
Скасовано ухвалу суду від 25 травня 2018 року про закриття провадження у зв`язку з визнанням мирової угоди. 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно залишено без розгляду.
 
Не погодившись з ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказуючи, що обставини, на які посилалася ОСОБА_2 у своїй заяві, не є нововиявленими в розумінні вимог закону. Крім того, залишивши позов без розгляду, суд першої інстанції не навів правових підстав для вчинення відповідної процесуальної дії.
На час подання апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 померла.
За запитом апеляційного суду Сквирська районна державна нотаріальна контора Київської області надала копію спадкової справи щодо майна померлої  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( а.с. 64 -71).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року залучено до участі у справі як правонаступників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 .
 
Учасники справи про день і час  розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилися, поважність причин неявки суду не повідомили.
Колегія суддів в силу положень ст. 372 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Як вбачається із матеріалів справи, 20 липня 2018 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про відкриття провадження за заявою ОСОБА_2 у порядку ст. 427 ЦПК України  щодо перегляду ухвали про затвердження мирової угоди за нововиявленими обставинами.
Згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
Відповідно до положень ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
 
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Сквирського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року та залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції  вказував  на те, що посилання позивача не відповідають дійсності та виходив з безпідставності позовних вимог.
Положеннями ст.257 ЦПК України  законодавчо визначений вичерпний перелік підстав, за яких  позовні вимоги можуть бути залишені без розгляду. Серед указаного переліку відсутня така передумова залишення позовних вимог без розгляду,як безпідставність позовних вимог, про що зазначено судом. 
Зазначене свідчить про те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд ухвали Сквирського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року  за нововиявленими обставинами судом фактично не прийняте жодне з рішень, передбачених ч. 3 ст. 429 ЦПК України, чим порушено норми процесуального права.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду виходячи з положень ст. 379 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 372, 374,379, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити.
Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 30 липня 2018 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
            Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 08 жовтня  2020 року.
 
            Суддя-доповідач:
            Судді: