П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/4984/19	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов  С.О.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
         судді-доповідача –	Кравця О.О.	
судді –	        Домусчі С. Д.	
судді –  	Коваля М.П. 	
розглянувши у письмовому провадженні  апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року по справі № 420/4984/19, прийнятої у складі судді Стефанова С.О., за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» до Головного управління ДФС в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

22.08.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП» звернулося до суду з позовом  до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, в якому просило 
- визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо відображення недостовірних даних недоїмки в сервісі Електронний кабінет товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП» стан розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);
- зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області відобразити в сервісі Електронний кабінет товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП» стан розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) достовірні данні, а саме відсутність недоїмки;
- стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП» суму сплаченого судового збору у розмірі 1 921,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у задоволені адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП» (код ЄДРПОУ 33506286) до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ 39398646) про визнання протиправними дій щодо відображення недостовірних даних недоїмки в сервісі Електронний кабінет та зобов`язати вчинити певні дії    було відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року  рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року   скасовано: зобов`язано Головне управління ДФС в Одеській області відобразити в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП» (код за ЄДРПОУ 33506286) достовірні дані, шляхом відображення сум корегування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) податкового періоду з податку на додану вартість за жовтень 2017 року на підставі уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок №9071540778 від 18.04.2018 року, №9125927575 від 22.06.2018 року та №9078745324 від 19.04.2019 року.
У задоволенні іншої частини позову   відмовлено.
Вищевказана постанова суду набрала законної сили 10 березня 2020 року.
23 березня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано два виконавчих листа №420/4984/19.
14 серпня 2020 року від ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про видачу дубліката виконавчого листа (вхід. №31909/20).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «АВТОТРАНСГРУП» про видачу дубліката виконавчого листа (вхід. №31909/20 від 14.08.2020 року) - повернуто заявнику без розгляду на підставі ч.2   ст.167 КАС України.
31 серпня 2020 року ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа (вхід. №34087/20). 
03 вересня 2020 року Одеській окружний адміністративний суд ухвалою відмовив в задоволені заяви ТОВ «АВТОТРАНСГРУП».

II.          КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ  ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ  УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду  від 03 вересня 2020 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми процесуального права та просив її скасувати та задовольнити  заяву у повному обсязі. 
Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що посилається на підпункт 18.4 пункту 18 частини першої Розділу VІІ «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

III.          ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ: 

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження по справі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року розгляд справи за апеляційною скаргою призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України, представники сторін до судового розгляду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили , але представником ТОВ «АВТОТРАНСГРУП»  подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження , враховуючи вимоги постанови КМУ від 11.03.2020,  № 211 “ Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (в редакції Постанови КМУ №956 від 14.10.2020 року ), строк карантину продовжено до 31 грудня  2020 року, відповідно до ст.311 КАС України апеляційний суд продовжує розгляд справи у письмовому провадженні.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона   підлягає задоволенню з наступних підстав.

IV.          ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судами 1-ої та апеляційної інстанцій було встановлено , що виконавчий лист у справі № 420/4984/19  , виданий 15.03.2020  Одеським окружним адміністративним судом про "Зобов`язання ГУ ДФС в Одеській області відобразити в інтегрованій картці платника ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» (код за ЄДРПОУ 33506286) достовірні дані, шляхом відображення сум корегування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) податкового періоду з податку на додану вартість за жовтень 201_року на підставі уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок №9071540778 від 18.04.2018 року, №9125927575 від 22.06.2018 року та №9078745324 від 19.04.2019 року." не був пред`явлений до виконання
А також згідно листа №1004-6520 від 06.10.2020 року заступника начальника управління –начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, що моніторингом Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі документи по справі № 420/4984/19 щодо зобов`язання Головного управління ДФС в Одеській області відобразити в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП» достовірні дані, шляхом відображення сум корегування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) податкового періоду з податку на додану вартість за жовтень 2017 року на підставі уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № 9071540778 від 18.04.2018, № 9125927575 від 22.06.2018 та № 9078745324 від 19.04.2018, на примусове виконання до відділів державної виконавчої служби в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надходили та не перебувають.
Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено , що 10.07.2020 року директором ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» виявлено викрадення ( відсутність ) , внаслідок чого він 18.12.2020 року  звернувся до правоохоронних органів із заявою щодо втрати  виконавчого листа , виданого 23.03.2020 року  Одеським окружним адміністративним судом у справі №   420/4984/19.  

V.  РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ОЦІГКА :

Відповідно до      статті 19 Конституції України      органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими      Конституцією      та законами України.
Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пінкті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Відповідно до ч. 2   ст. 14 КАС України       передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ст.370 КАС України , судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч.4-5 ст.372 КАС України , примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно ч.1-4 ст.373 КАС України , виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).
Підставою для виконання суб`єктом державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судового рішення, що набрало законної сили, є його примірник в електронній формі, надісланий суб`єкту державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженому Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.
Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу або у разі її відсутності - рекомендованим чи цінним листом.
Згідно п.8.4) Розділу VII Перехідних положень КАС України ,  у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Згідно ч.1-   3   статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
Відповідно до п.п.18.4 п.18 Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Підставою для відмови у задоволенні такої заяви відповідно до п.п.18.4 п.18 Перехідних положень КАС України, може бути лише, подання такої заяви до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У статті 1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Європейська Конвенція про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року (надалі – Конвенція)  , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР  від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України  є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Згідно ст.13 Конвенції  , кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” від 23.02.2006 року, суд  при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина,  її права  та  свободи визнаються    найвищими   цінностями   та   визначають   зміст   і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд» (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти  Італії) (no. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені  ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37).
Ефективний  захист  сторони у справі,  а  отже  і  відновлення  справедливості,  передбачає зобов`язання  адміністративних  органів виконувати  рішення  (Hornsby v.  Greece (Горнсбі проти Греції), § 41; Kyrtatos v. Greece (Кіртатос проти Греції), §§ 31-32).    
Хоча,  за  деяких  обставин  виконання  рішення  може  бути  відкладено,  відкладання  рішення  не  повинно  порушувати  право  сторони  на  виконання  рішення (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 35-37).
У цьому розумінні виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не  частковим  (Matheus v. France (Матецс проти Франції), § 58; Sabin Popescu v. Romania (Sabin  Popescu  проти Франції), §§ 68-76),  і рішення  не  може  не  виконуватись,  бути  позбавлено  юридичної  сили,  або незаконно  відкладено  (Immobiliare Saffi v. Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).
Стаття 13 Конвенції ( 995_004  )  прямо виражає  обов`язок  держави,  передбачений  статтею  1  Конвенції, захищати права людини передусім у  межах  своєї  власної  правової системи.  Таким чином, ця стаття вимагає від держав національного засобу юридичного захисту, який би забезпечував вирішення по суті поданої   за   Конвенцією  "небезпідставної  скарги",  та  надання відповідного відшкодування  (див.  справу  "Кудла  проти   Польщі" (Kudla v. Poland) [GC], N 30210/96, п. 152, ECHR 2000-XI). 
Зміст   зобов`язань   Договірних  держав  за  статтею  13 Конвенції ( 995_004 ) залежить  від  характеру  поданої  заявником скарги; "ефективність" "засобу юридичного захисту" у значенні цієї статті не залежить  від  визначеності  сприятливого  для  заявника результату.  Водночас  засіб  юридичного  захисту,  якого  вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи  його  повторенню  в  подальшому,  або   забезпечує   адекватне відшкодування за те чи інше порушення,  яке вже відбулося.  Навіть якщо якийсь окремий  засіб  юридичного  захисту  сам  по  собі  не задовольняє   вимоги   статті   13,   задоволення  її  вимог  може забезпечуватися   за   допомогою   сукупності  засобів  юридичного захисту,  передбачених  національним  законодавством (див. згадане вище  рішення  у  справі  Кудли,  пп. 157-158; та рішення у справі "Вассерман  проти  Росії"  (N  2)  (Wasserman  v. Russia) (no. 2), N 21071/05, п. 45, від 10 квітня 2008 року).
У  справах  про  невиконання судових  рішень будь-який засіб юридичного захисту,  який дозволяє запобігти  порушенню  шляхом   забезпечення   вчасного   виконання рішення,  є  в  принципі найціннішим.  Однак,  якщо судове рішення винесене проти держави і на  користь  фізичної  особи,  від  такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів: тягар  виконання  такого  рішення  покладається  головним чином на 
органи влади,  яким слід використати  всі  засоби,  передбачені  в національній  правовій  системі,  щоб  прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції ( 995_004 ) ( див.п.63-65 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), яке набуло статусу остаточного від 15 січня 2010 року).

(1)          Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).
Апеляційний суд зазначає , що системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що адміністративним процесуальним законодавством чітко визначено строк, у межах якого особа, має право на отримання дубліката втраченого виконавчого листа, а саме до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Аналогічна позиція висловлювана у постанові Верховного Суду від 22.07.2020  у справі  № 826/1569/15
Під час вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22   жовтня 2018 року у справі №2-824/2009, провадження №61-5388св18. 
Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Підставою для видачі дубліката виконавчого листа є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того хто втратив оригінал виконавчого документа.
Аналогічна позиція висловлювана у постанові Верховного Суду від 20.11.19  у справі № 817/462/16
Апеляційний суд ,враховуючи принцип верховенства права, його застосуванні відповідно до практики ЄСПЛ та правову позицію Верховного Суду,  вважає наявними підстави видачі дубліката виконавчого листа ,  так як наявні належні, допустимі ,достатні та достовірні докази , що оригінал виконавчого листа , виданий 23.03.2020 року  Одеським окружним адміністративним судом у справі №   420/4984/19, був 10.07.2020 року втрачений директором ТОВ «АВТОТРАНСГРУП», внаслідок чого він 18.12.2020 року  звернувся до правоохоронних органів із заявою, та не наданий до примусового виконання, заява про видачу дублікату надана до суду в порядку  п.п.18.4 п.18 Перехідних положень КАС України , у межах , встановленого процесуального строку  та враховуючи , що  відмова у видачі дублікату виконавчого листа, позбавляє позивача, гарантованого Конституцією України та Європейською Конвенцією про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року, права на виконання судового рішення, яке набрало законної сиди.
Аналогічна позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі 19/093-12, та від 16.09.2020 року у справі №344/18277/18.

(2) Висновки апеляційного суду:

З урахуванням викладених та з`ясованих обставин апеляційний суд доходить до  висновку, що дійшов висновку, що судом 1-ої інстанції вирішено справу із порушенням норм процесуального та матеріального права ,неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, частково не відповідають обставинам справи, та наявні підстави для задоволення апеляційної скарги ,скасування ухвали суду 1-ої інстанції, та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.
Керуючись ст. 8, 19, 124, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6  Європейської Конвенції про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,5,12,14,19,21, 292, 308, 311, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325, п.п.18.4 п.18 Перехідних положень КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» – задовольнити, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року – скасувати.
Прийняти по справі нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп»  про видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити. 
Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» дублікат виконавчого листа по справі №420/4984/19 у порядку п.п.18.4 п.18 Перехідних положень КАС України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання  та не може бути  оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Коваль М.П.    Домусчі С.Д.