УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 671/876/20
Провадження № 22-ц/4820/1489/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Спірідонової Т.В.,
               секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
                       з участю апелянта ОСОБА_1 , 
       
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області у складі судді Павлової А.С. від 09 липня 2020 року.
Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд із заявою про встановлення факту належності архівної довідки, вказував, що у 1945 році він та його сім`я були примусово переселені у Тернопільську область у зв`язку з Угодою від 09.09.1944 між УРСР та Польщею, з с. Рудавка Перемишлянського повіту Жешівського воєводства Польщі, а тому він має право на пільги та соціальні гарантії як учасник війни. 
У 2004 році заявник звернувся до Державного архіву Львівської області і йому видано архівну довідку, в якій було зазначено, що голова родини ОСОБА_2 та члени його родини, в тому числі  ОСОБА_1 , 1944 року народження, були переселені у Тернопільську область з с. Рудавка Перемишлянського повіту Жешівського воєводства Польщі у зв`язку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею. На підставі цієї довідки заявник оформив документи, які підтверджують його статус учасника війни. 
У 2016 році заявнику було необхідно підтвердити статус учасника війни для оформлення пільг і він повторно звернувся до Державного архіву Львівської області. В архівній довідці № Д-21463 від 17.10.2016 року було зазначено, що голова родини ОСОБА_2 та члени його родини, в тому числі  ОСОБА_1 , 1934 року народження, були переселені у Тернопільську область з с. Рудавка Перемишлянського повіту Жешівського воєводства Польщі у зв`язку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею. При цьому неправильно була зазначена дата народження заявника «1934 рік народження» замість правильної – «1944 рік народження». Внести зміни у архівні відомості неможливо, оскільки виправлення в них не допускаються.
Встановлення факту належності ОСОБА_1  архівної довідки Державного архіву Львівської області потрібне для підтвердження права на пільги встановлені для учасників війни.
Тому заявник просив встановити факт належності йому архівної довідки Державного архіву Львівської області № Д-21463 від 17.10.2016, відомості якої підтверджують, що він у 1945 році був примусово переселений з місця постійного проживання у Тернопільську область.
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Рудавка Бірчанського району Перемишлянської області, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , архівної довідки Державного архіву Львівської області №Д-21463 від 17.10.2016 року, відомості якої підтверджують, що він у 1945 році був примусово переселений з місця постійного проживання у Тернопільську область, у зв`язку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею, з с. Рудавка Перемишлянського повіту Жешівського воєводства Польща. На його думку, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, не дав належної оцінки наявним доказам у справі, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа апелянту має юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав апелянта, оформлення пільг, встановлених для учасників війни. Судом не враховано, що апелянт не має можливості в позасудовому порядку підтвердити факт, що він та його сім`я були примусово переселені у Тернопільську область у зв`язку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею, з села Рудавка Перемишлянського повіту Жешівського воєводства Польщі, оскільки внести зміни у архівні відомості Державного архіву Львівської області неможливо, виправлення в них не допускається.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Так, відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією паспорта заявника серії НОМЕР_1 , виданого Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області 23.04.1997 року та копією свідоцтва про народження (запис поновлено повторно) серії НОМЕР_2 від 20.11.2015 року (а.с. 4, 6).
Згідно копії архівної довідки № Д-4188-046 від 23.02.2004 року, виданої Державним архівом Львівської області, голова родини – ОСОБА_2 , 1910 р.н. та члени родини: ОСОБА_3 , 1915 р.н., ОСОБА_4 , 1939 р.н., ОСОБА_1 , 1944 р.н. у 1945 році були переселені у Тернопільську область з с. Рудка Перемишльського повіту, Польща (а.с. 7).
Відповідно до архівної довідки № Д-21463 від 17.10.2016 року, виданої Державним архівом Львівської області, голова родини ОСОБА_2 , 1910 р.н. та члени родини: ОСОБА_3 , 1915 р.н., ОСОБА_4 , 1939 р.н. та ОСОБА_1 , 1934 р.н. (так у док.) у 1945 році були переселені у Тернопільську область у зв`язку з Угодою від 09.09.1944 між УРСР та Польщею, з с. Рудавка Перемишльського повіту Жешівського воєводства, Польща (а.с. 8). 
Наведене підтверджується матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд першої інстанції виходив з того, що заявник ОСОБА_1 не довів юридичного значення заявленої ним вимоги. 
Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.
Порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями), у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчому судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
При цьому, у пункті 1 цієї постанови зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Як встановлено, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності ОСОБА_1  архівної довідки №Д-21463 від 17.10.2016 року, виданої Державним архівом Львівської області. Встановлення цього факту йому необхідно з метою підтвердження права на пільги, встановлені для осіб - учасників війни.
Відповідно до п. 11 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» учасниками війни вважаються особи, які після 9 вересня 1944 року були переселені на територію України з території інших країн.
Відтак, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, архівної довідки №Д - 21463 від 17.10.2016 року, виданої Державним архівом Львівської області апелянту, тягне для заявника юридичні наслідки – підтвердження статусу учасника війни, який надає право на отримання соціальних прав та гарантій, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Наведене спростовує висновок суду першої інстанції про те, що цей факт не має значення для охорони прав та інтересів заявника.
З врахуванням наведеного оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту Волочиської районної державної адміністрації про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Рудавка Бірчанського району Перемишлянської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) архівної довідки №Д-21463 від 17.10.2016 року, виданої Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації щодо ОСОБА_1 , 1934 року народження.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 16 жовтня 2020 року.
       
Судді Л.М. Грох

А.П. Корніюк

Т.В. Спірідонова