Справа № 755/7961/20                                                                               Головуючий в суді І інстанції - Дзюба О.А.
Провадження № 33/824/3778/2020                                                        Доповідач в суді II інстанції - Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І м е н е м   У к р а ї н и

23 листопада 2020 року                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , захисника Гуджала А.А., розглянувши справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року, - 
в с т а н о в и в :
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року на 
ОСОБА_1 ,        ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:        АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що вона, 24 травня 2020 року, о 04 годині 25 хвилин, в м. Києві по бул. Перова, 42, керувала автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак     НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Відповідно до проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager 6920», результат тесту становив 0,84 0/00.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалася на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт заперечувала викладені в описовій частині постанови її пояснення, відповідно до яких вона підтвердила вживання спиртних напоїв, оскільки це твердження не відповідало дійсності. Вказала на те, що як на місці події поліцейським, так і у суді першої інстанції вона вказувала про те, що алкогольні напої вживала за день до події. Вважала необґрунтованим використання пояснень свідків у якості її вини, оскільки свідки не допитувалися у суді, а їх пояснення викладені на одному аркуші фактично є заповненими бланками. Окрім цього, на думку ОСОБА_1 , свідки у порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735) не були присутніми весь час протягом проведення огляду на стан сп`яніння. Окрім цього, апелянт вважала сумнівним і сам результат проведеного огляду із застосуванням спеціального технічного приладу, оскільки із роздруківки за результатами проведеного тесту температура у день події становила + 10?С, а відповідно до даних метеослужби, по факту становила + 3?С. Крім того, ОСОБА_1 звернула увагу на те, що модель спеціального технічного приладу, яким проводився її огляд на стан алкогольного сп`яніння, у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді відрізняється. Поза увагою судді місцевого суду, на думку ОСОБА_1 залишилось і те, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, яким діяння, пов`язані з керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, віднесені до кримінальних проступків. На думку апелянта, внесення вказаних змін виключали можливість здійснення провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вказана стаття була скасована, а прийняті у подальшому Закони не мають зворотної дії у часі. Просила постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Вислухавши пояснення  ОСОБА_1  та захисника Гуджали А.А., які доводи апеляційної скарги підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке. 
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме: 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння - позитивний 0,84 0/00;
роздруківкою тестування ОСОБА_1 спеціальним технічним приладом Drager Alcotest 6820 від 24.05.2020 року, результат якого становив 0,84 0/00;
протоколом про адміністративне правопорушення від 24.05.2020 року у якому викладені фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення;
поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких, 24.05.2020 року, о 04 годині 43 хвилини, в м. Києві на бул. Перова, 42, в їх присутності було проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу, результат якого становив 0,84 0/00;
відеозаписом з місця події.
Аналіз зазначених доказів указує на обґрунтованість висновків судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст. 130 КУпАП. Суд вважає, що стягнення на ОСОБА_1 накладене із дотриманням вимог ст. 23 і ст. 33 КУпАП у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність постанови судді місцевого суду. 
Доводи апеляційної скарги про те, що свідки у порушення вимог Інструкції № 1452/735 не були присутніми на місці події протягом всього часу проведення огляду на стан сп`яніння, спростовуються як їх письмовими поясненнями, так і відеозаписом з місця події. Як вбачається із наявного у матеріалах справи відеозапису, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу проводився у присутності двох свідків які були присутні у ході проведення огляду увесь час. Дані обставини свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були викладені у письмових поясненнях.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині неможливості використання судом пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якості доказу, оскільки ці свідки не допитувалися судом безпосередньо, суд зважає на те, що норми КУпАП не містять вказівки щодо безпосередньості дослідження пояснень свідків, у якості обов`язкового критерію їх допустимості у якості доказу.
Та обставина, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 хоча і є фактично заповненими формулярами, однак сама по собі, ця обставина не може свідчити про недопустимість пояснень цих свідків у якості доказу. Суд у цій частині зважає на те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 узгоджуються із відеозаписом з місця події щодо порядку та результатів проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та іншими доказами.
Посилання ОСОБА_1 на те, що модель спеціального технічного приладу «Drager», яким проводився її огляд на стан сп`яніння, у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді відрізняється, не може бути підставою для скасування постанови судді із закриттям провадження у справі. Так, відповідно до матеріалів справи, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення, роздруківки проведеного тестування та акту огляду, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився приладом «Drager 6820». Та обставина, що у мотивувальній частині постанови судді міститься вказівка про те, що огляд ОСОБА_1 проводився приладом «Drager6920» є опискою - очевидною арифметичною помилкою, яка не впливає на сутність ухваленого рішення.
Доводи апелянта щодо розбіжності температури повітря вказаної на роздруківці за результатами проведеного тесту та даних метеослужби у день події, знаходяться поза межами предмету доказування, не ставилися під сумнів ОСОБА_1 , як у ході проведення огляду, так і у ході подальшого провадження у справі, у зв`язку із чим не можуть ставити під сумнів сам результат проведеного огляду із застосуванням спеціального технічного приладу та висновки судді суду першої інстанції щодо його належності у якості доказу.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції  не встановлено таких порушень у ході встановлення стану алкогольного сп`яніння, які би могли поставити під сумнів результат проведеного огляду. 
Суд звертає увагу на те, що у ході виявлення та фіксації вчиненого правопорушення поліцейськими не було допущено порушень, які би ставили під сумнів чи указували на незаконність проведених дій та прийнятих рішень.
Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП, що діяла на момент ухвалення оскаржуваної постанови та на момент подачі апеляційної скарги, не передбачає відповідальності за дії, які постановлені їй у вину.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна. Між тим, Законом України від 22.11.2018 № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності із 01.07.2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КУпАП була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, тому відсутні підстави для застосування положень п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП.
У відповідності до положень ст. 58 Конституції України та ч.2 ст.8 КУпАП, Закон України від 22.11.2018 № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст. 130 КУпАП не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, які були вчинені до 01.07.2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 01.07.2020 року, у відповідності до ч.1 ст. 8 КУпАП повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст. 130 КУпАП у відповідній редакції цього Закону, яка діяла до 01.07.2020 року.
На думку суду, Закон України від 17.06.2020 № 720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» жодним чином не впливає на вирішення питання про відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, цим законом  внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП та доповнено КК України статтею 2861. Між тим, правовий статус ОСОБА_1 у зв`язку із набранням чинності Законом України від 17.06.2020 № 720-XI не змінився, оскільки вона до набрання чинності цим законом підлягала відповідальності за ч.1 ст. 130КУпАП в редакції статті, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст. 8 КУпАП, а після набрання чинності цим Законом була відновлена дія того закону у тій же самій його редакції, за яким ОСОБА_1   притягується до відповідальності.
Таким чином, зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст. 130 КУпАП, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01.07.2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року щодо  ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року щодо  ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                      О.В. Ігнатюк