ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/18253/20	Головуючий у 1-й інстанції Делікатна Л.В. 	
Провадження № 33/817/495/20 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ст.44-3 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю апелянта ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року,- 
В С Т А Н О В И Л А:
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
       Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , 26 жовтня 2020 року о 08 год. 20 хв., в м.Тернополі по вул.Бродівська, 44, де встановлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки державною комісією з питань екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, здійснював перевезення пасажирів автобусом «Богдан» А 09201, державний номерний знак НОМЕР_1 , на міському маршруті №8 у кількості більше ніж місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу визначеною реєстраційним документом транспортного засобу, а саме: перевозив 29 пасажирів, а технічною характеристикою передбачено 23 місця для сидіння, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 11 Постанови КМ України від 22 липня 2020 року №641 в редакції від 14 жовтня 2020 року. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду від 12 листопада 2020 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що рішення прийнято з неповним та не всебічним розглядом матеріалів справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що користувачем транспортного засобу, яким здійснювалось перевезення пасажирів є ТОВ “ТЕРН ТРАНС СЕРВІС”, проте дані обставини справи не розглядались судом, хоча вони мають істотне значення для справи, як і те, що він є працівником перевізника та на момент фіксації правопорушення управляв транспортним засобом.
Вважає, що не доведена його вина, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КупАП, оскільки, на його думку, перевізник несе відповідальність а не водій, та здійснює контроль за належним використанням транспортного засобу своїх працівників та інших осіб, які здійснюють перевезення. З урахуванням дій водія під час руху транспортного засобу, організація перевезення пасажирів покладається на перевізника. Вважає, що він не є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2020 року серії ВАБ №223036, згідно з яким, ОСОБА_1 26 жовтня 2020 року близько 08 год. 20 хв., в м.Тернополі по вул.Бродівська, 44, де встановлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки державною комісією з питань екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, здійснював перевезення пасажирів автобусом «Богдан» А 09201, державний номерний знак НОМЕР_1 , на міському маршруті №8 у кількості більше ніж місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу визначеною реєстраційним документом транспортного засобу, а саме: перевозив 29 пасажирів, а технічною характеристикою передбачено 23 місця для сидіння, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 11 Постанови КМ України від 22 липня 2020 року №641 в редакції від 14 жовтня 2020 року. 
Окрім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП підтверджується дослідженими в суді першої інстанції рапортом поліцейського, відеозаписом із нагрудних відеокамер поліцейських, на якому зафіксовано факт перевезення водієм ОСОБА_1 пасажирів, у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу, визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
       Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність фізичних осіб та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. 
       Диспозиція даної статті є бланкетною, оскільки відсилає до вищевказаного Закону, який містить ряд статей та визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.         
       Відповідно до ст. 32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб. Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.
       Згідно з вимогами пп.2 п.11 Постанови КМ України “Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” від від 22 липня 2020 року № 641 в редакції від 14 жовтня 2020 року на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. 
Частиною 1 Розділу І протоколу №39 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 23.10.2020 року встановлено з 00:00 год. 26.10.2020 року “червоний” рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 у м.Тернопіль з обмеженнями, передбаченими пунктом 15 постанови КМ України №641 від 22 липня 2020 року, крім обмежень регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом. 
       За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 , як водія, який здійснював перевезення пасажирів по міському маршруту у більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння, які визначено в реєстраційних документах на даний транспортний засіб, наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбачені ст.44-3 КУпАП, тобто порушення правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. 
В суді першої інстанції та апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав вину та вказав, що на нього вже втретє складається протокол за аналогічні правопорушення, тому суд враховуючи і, що об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України “Про захист населення від інфекційних хвороб”, іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, дійшов правильного висновку, що такі дії ОСОБА_1 завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.
Щодо посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що в його діях відсутня подія та склад правопорушення, вказуючи, що організація перевезення пасажирів покладається на перевізника, то такі твердження його є необґрунтовані та апелянтом не доведені.
       Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчинених правопорушень, в межах санкції, передбаченої ст.44-3 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження, як про це просить апелянт.
        На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -                                  
                                п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 12 листопада 2020 року щодо нього - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя