КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа   № 753/3445/18                                                                    Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12498/2020                     Доповідач у суді апеляційної інстанції:Волошина В.М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
03 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                    Головуючого                                           Волошиної В.М.
                                   Суддів                                      Слюсар Т.А., Кирилюк Г.М.
                                   Секретаря судового засідання               Рудик О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.
Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги,  колегія суддів, 
в с т а н о в и л а:
У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «Київенерго», правонаступником якого є Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію, яка постачається                  ПАТ «Київенерго» за адресою: АДРЕСА_1 .
22 лютого 2019 року позивачем до суду подано клопотання про заміну неналежного відповідача, посилаючись на те, що згідно з інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно власником квартири (тобто споживачем електричної енергії) за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , про що позивачу стало відомо після пред`явлення позову (а.с. 56).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року замінено первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 79-80).
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальними) електромережами. Відповідач                        ОСОБА_2 є власником квартири та споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , до якої позивачем на платній основі постачається електрична енергія відповідно до вимог Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН), які відповідно до п.1 Правил регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Відповідно до пункту 20 Правил плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію - пункт 48 Правил.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті платежів за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року, позивач просив   стягнути з відповідача суму основного боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 5 856,26 грн., з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 890,56 грн. та 3% річних у розмірі 197,08 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року позов  Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», код ЄДРПОУ - 41946011, заборгованість за спожиту електричну енергію, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості - 6 943 грн. 90 коп., 1 762 грн. 00 коп. - судового збору, а всього                 8 705 (вісім тисяч сімсот п`ять) грн. 90 (дев`яносто) коп. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2020 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись з ухваленим заочним рішенням суду першої інстанції,  відповідач подав апеляційну скаргу в загальному порядку.  
В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства, не з`ясовано в повному обсязі обставини справи, суд не сприяв всебічному, повному, об`єктивному дослідженню доказів.
Наявні докази в матеріалах справи свідчать про те, що договір про користування електричною енергією укладено з ОСОБА_3 і фактично в лютому 2018 року ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» пред`явив позов до ОСОБА_3 , яка хоча і є особою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 за рішенням суду від 06 березня 2017 року по цивільній справі № 753/16825/14-ц, але проживає в квартирі та користується електричною енергією. Добровільно ОСОБА_3 не звільняє квартиру, а судовий спір порушений за позовом ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 не сьогоднішній день не вирішений.
В матеріалах справи також міститься відзив ОСОБА_3 на позовну заяву, в якому остання підтвердила, що проживає в квартирі та сплачує за послуги енергопостачання.
Вважає, що первісний позов про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію мешканцями квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_3 був заявлений до належного відповідача у справі, так як вона фактично проживає в квартирі, а до матеріалів справи додано копію укладеного з нею договору про користування електричною енергією. Тоді як замінений відповідач ОСОБА_2 жодного відношення до заборгованості не має, оскільки постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 і вже шість років позбавлений можливості користуватись власністю - квартирою АДРЕСА_2 , про що свідчать порушені за його позовами судові справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив скаргу ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а судове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року - без змін, посилаючись на те, що зазначений в рішенні висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, а оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм процесуального та матеріального права.
Підтвердив, що первинно позов пред`явлено до відповідача ОСОБА_3 , однак в судовому засіданні представником ОСОБА_3   надано  витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого було встановлено, що власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_2 . Оскільки, заборгованість за спожиту електричну енергію, що виступала предметом спору, утворилась за період з жовтня 2015 року по листопад 2017 року, тому позивачем подано заяву про заміну первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 , який є власником квартири. Одночасно з клопотанням про заміну належного відповідача, позивачем було подано позовну заяву в новій редакції де відповідачем зазначено ОСОБА_2 . 16 квітня 2019 року Дарницький районний суд м. Києва постановив ухвалу про заміну первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства                        «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Відповідно до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних  підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 29 липня 2014 року за договором купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 , з реєстрацією прав власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 46, 70).
За вказаною адресою ПАТ «Київенерго» відкрито особовий рахунок                                № НОМЕР_2 , за яким останнє здійснює постачання електроенергії до помешкання квартири АДРЕСА_2 .
Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальними) електромережами (а.с. 34-35, 36, 37). 
Згідно з розрахунку обсягу та вартості електричної енергії по особовому рахунку   № НОМЕР_2 вбачається, що власник (споживач послуг) не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті за спожиту електричну енергію, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 5 856,26 грн. за період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року (а.с. 71-73).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», суд першої інстанції свій висновок мотивував тим,  позивачем на виконання вимог статті 81 ЦПК України доведені позовні вимоги щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати послуг за спожиту електричну енергію.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції на час спірних правовідносин), Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року (далі - Методика).
Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. 
Відповідно до пунктів 19, 20, 21 Правил користування електричною енергією для населення № 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем.
Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником для укладення якого побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою - пункт 3 Правил.
Побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил та несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію - пункт 42, 48 Правил.
За змістом статті 11 ЦК України за відсутності письмового договору факт відкриття особового рахунку, видача книжки та постачання електричної енергії вважається укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику».
Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судом першої інстанції правильно встановлено, що  між позивачем та відповідачем виникли зобов`язальні правовідносини про постачання та користування електричною енергією, згідно якого енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобов`язується оплачувати фактично спожиту електричну енергію. Розрахунком обсягу та вартості електричної енергії по особовому рахунку                            № НОМЕР_2 підтверджується, що оплата за споживчу електричну енергію за період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року проводилась не щомісячно або сумами, що не відповідають вартості спожитої електричної енергії, та не за фактичними показаннями, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію в сумі 5 856,26 грн. Станом на 01 листопада 2017 року борг не погашено та обліковується на особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритий на об`єкт побутового споживача - квартири АДРЕСА_2 .
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтею 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.  
За змістом статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та            3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності (спеціальним видом цивільно-правової відповідальності) боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, законодавець визначає обов`язок боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахування рівня інфляції за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних за увесь час прострочення, тобто з моменту порушення грошового зобов`язання до момент його усунення.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції з урахуванням змісту зазначених норм матеріального права та встановлених фактичних обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» в обраний ним спосіб захисту порушеного права шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електроенергію  у розмірі 5 856,26 грн., а також нараховані на суму боргу інфляційні втрати у розмірі 890,56 грн. та 3% річних у розмірі 197,08 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються  з нормами матеріального права,  які судом першої інстанції правильно застосовані.
 Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» ґрунтується на вимогах закону.
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що він жодного відношення до заборгованості за спожиту електроенергію по квартирі АДРЕСА_2 не має, з посиланням на укладений договір про користування електричною енергією з ОСОБА_3 , не спростовують висновків суду першої інстанції й не впливають на правильність вирішення ним справи, оскільки позов пред`явлено до відповідача у справі ОСОБА_2 як до власника квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку набуто відповідачем на підставі договором купівлі-продажу від 29 липня 2014 року, тобто до виникнення спірної заборгованості за спожиту електроенергію за період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року, та в силу положень статей 319, 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить. До того ж, як підтвердив відповідач у своїх доводах, що ОСОБА_3 не є членом його сім`ї, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Інші доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування судового рішень.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги не відшкодовуються та покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 Повний текст судового рішення складено 14 грудня 2020 року.

 Головуючий                                                                      
 
Судді: