УХВАЛА

28 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 520/11476/19
адміністративне провадження № К/9901/24883/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі №520/11476/19 за позовом Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради до Головного управління ДПС у Харківській області, треті особи на стороні позивача: Харківська міська рада, Адміністрація Київського району Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення та акту, зупинення провадження,

УСТАНОВИВ :

Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради у листопаді 2019 року звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, треті особи на стороні позивача: Харківська міська рада, Адміністрація Київського району Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 24.07.2019 №0121155705, яким застосовано штраф в сумі 1143272,58грн., акту від 25.06.2019 №2193/20-40-57-05-18/02146274, зупинення провадження про стягнення сум санкцій з Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради за податковим повідомленням-рішенням від 24.07.2019 № 0121155705.
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 05.02.2020 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 24.07.2019 №0121155705, яким нараховано штраф в сумі 1143272,58грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 09.09.2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 залишив без змін.
Головне управління ДПС у Харківській області 28.09.2020 звернулося із касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2020, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Як передбачено пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Отже зміст наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Окрім того, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення у ній норми права, щодо правильного застосування якої є висновок Верховного Суду, безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга. Обов`язковою умовою є те, що ця норма матеріального права повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

В касаційній скарзі відповідач, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається на пункт 1 частини четвертої   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та вказує на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права й порушено норми процесуального права, а також не ураховано висновок щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №807/68/18 та від 11.09.2020 у справі №640/5833/19.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження у цій справі та надаючи оцінку доводам відповідача, суд зазначає таке.
Предметом позову у справі №520/11476/19 є вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення  № 0121155705 від 24.07.2019, яким застосовано штрафні санкції в сумі 1143272, 58грн., та акту Головного управління ДФС у Харківській області №2193/20-40-57-05-18/02146274 від 25.06.2019, а також зупинення провадження про стягнення сум санкцій з Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради за рішенням (податкове повідомлення - рішення № 0121155705 від 24.07.2019).
Задовольняючи позовні вимоги в частині оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення строку реєстрації податкових накладних й накладення на нього штрафу, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, оскільки під час розгляду справи встановлено, що податкові накладні не надавалися отримувачу та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування. 
При цьому, суди першої та апеляційної інстанцій урахували правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №816/1488/17 та від 07.02.2019 у справі №808/3250/17.
В той же час Верховний Суд постановою від 11.12.2018, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у справі №807/68/18, виходив з того, що Товариство невчасно зареєструвало податкові накладні, які не надавалися покупцю, оскільки складені на постачання товарів/послуг для операцій у межах балансу для невиробничого використання. 
Щодо посилань скаржника на висновок Верховного Суду, викладений у постанові Верховного Суду від 11.09.2020 у справі №640/5833/19, то обставини цієї справи відрізняються від справи №520/11476/19, оскільки висновок суду касаційної інстанції про залишення судових рішень попередніх інстанцій без змін ґрунтується на тому, що спірні податкові накладні складені на операції з постачання товарів/послуг, які не стосуються операцій, що звільняються від оподаткування чи оподатковуються за нульовою ставкою.
Отже за результатами проведеного аналізу судових рішень у справах №520/11476/19, №807/68/18, №640/5833/19 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що обставини, встановлені у справі, судові рішення в якій оскаржуються, не є подібними до обставин, встановлених у справах, на які посилається податковий орган у касаційній скарзі.
Тому зазначені постанови Верховного Суду не можуть бути прикладом іншого правозастосування як підстава касаційного оскарження, встановлена пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі №520/11476/19 за позовом Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради до Головного управління ДПС у Харківській області, треті особи на стороні позивача: Харківська міська рада, Адміністрація Київського району Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення та акту, зупинення провадження повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. 

Суддя	                                       С.С. Пасічник