УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження
28 жовтня 2020 року  
м. Київ
справа №160/1873/19
адміністративне провадження №К/9901/25684/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.08.2020 у справі №160/1873/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси» до Державної служби геології та надр України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Арегріон Україна», про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра), в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ від 19.12.2016 № 489 в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921 та зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4922, зобов`язати продовжити строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921 та строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4922 до 29.11.2019 включно.
Заявами від 21.05.2019 та від 02.09.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси» збільшено позовні вимоги, а саме позивач просить: визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 19.12.2016 № 489 в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921 та в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 №4922; визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 07.02.2017 № 66 в частині часткової заміни підстав для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, доповнення переліку порушень та підстав для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси», та в частині часткової заміни підстав для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4922, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси»; визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 18.05.2017 № 237 в частині, що стосується спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921 та спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4922; зобов`язати Державну службу геології та надр України продовжити строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси», та спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4922, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси», до 10.07.2020 включно.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 19.12.2016 № 489 в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси», та в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4922, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси»; визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 07.02.2017 № 66 в частині часткової заміни підстав для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, доповнення переліку порушень та підстав для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси», та в частині часткової заміни підстав для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4922, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси»; визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 18.05.2017 № 237 в частині, що стосується спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси», та спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4922, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси»; зобов`язано Державну службу геології та надр України продовжити строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2009 № 4921, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси», та спеціального дозволу на користування надрами  від 24.02.2009 № 4922, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси»; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.08.2020 у справі №160/1873/19 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 скасовано, позовну заяву залишено без розгляду.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси» з постановою суду апеляційної інстанції не погодилося, тому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.08.2020 у справі №160/1873/19 і залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі №160/1873/19.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Приписами п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Заявник у касаційній скарзі як підставу для касаційного перегляду зазначає п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України, оскільки апеляційним адміністративним судом не враховано позицію Верховного Суду, висловлену у справах №640/1440/19, №813/2443/16, а також позивач покликається на інші порушення норм матеріального і процесуального права судом апеляційної інстанції.
Аналіз наведених вище аргументів касаційної скарги в їхньому логічному взаємозв`язку з відображеними в судових рішеннях обставинами справи вказує на наявність підстави  для відкриття касаційного провадження. 
Відповідно до ч. 1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржене судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 20.08.2020, а касаційну скаргу подано 06.10.2020 (вбачається з відміток Укрпошти на конверті).
Скаржник просить суд про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивуючи це тим, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції позивач отримав 07.09.2020.
Верховний Суд визнає поважними причини пропуску строку та вважає за можливе поновити скаржнику строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
Керуючись положеннями п.1 ч. 4 ст. 328, 329 -332, 334 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси» строк на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 20.08.2020 у справі №160/1873/19.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.08.2020 у справі №160/1873/19.
3. Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/1873/19.
4. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
5. Установити для подання відзиву на касаційну скаргу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                            А.А. Єзеров

Суддя                                                                                В.М. Кравчук

Суддя                                                                                О.П. Стародуб